Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) з позовом про встановлення факту що має юридичне значення та встановлення батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що в 2008 році вона познайомилася з [PERSON] , між ними зав`язалися стосунки. Після року відносин пара почала разом проживати у квартирі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що під час спільного проживання вона завагітніла та [INFO] народила сина, якого назвали [PERSON] . Імя синові [PERSON] обирав сам, вона не була проти, адже, вони були сім`єю і чоловікові вона довіряла. Коли дізналися, що їх сім`ю чекає поповнення, то підготували і придбали все необхідне для немовляти. Позивачка вказує, що знала від чоловіка, що квартира, в якій вони проживають належить чоловікові та його матері. Попри це всі необхідні меблі та інші речі для комфортного проживання придбали спільними зусиллями для себе. З пологового будинку її разом з сином перевели до лікарні і після виписки чоловік особисто забирав свою родину додому. Чоловік був дуже щасливий коли вперше взяв сина на руки. Вказує, що реєстрацією народження дитини займалася вона через декілька тижнів після виписки із пологового будинку. Оскільки, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі і звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану сама, то інформацію про батька у актовому записі було зроблено зі слів матері. Поки дитина була маленькою вся увага та час молодих батьків були присвячені синові. Згодом вони з чоловіком часто говорили про те щоб внести зміни до актового запису про народження дитини щодо батька за спільною заявою. Навіть їздили разом до відділу ДРАЦСу щоб написати спільну, але їм повідомили, що необхідно приїххати втрьох разом з сином. І це питання відклалося. Сім`я жила разом у звичному для них ритмі і відсутність документально оформленого батьківства їм не заважала. Чоловік дуже любив сина, як і син був дуже прив`язаний до батька. Вони мали тісний та міцний емоційний зв`язок. За час спільного проживання вини з чоловіком повністю облаштували квартиру для своєї зручності. За наявні у неї кошти вона придбала нові меблі, по мірі необхідності спільно з чоловіком придбали побутову техніку (крім мікрохвильової печі та холодильника, які придбала відповідачка). Декілька років тому вона продумала як «осучаснити» ванну кімнату, винайняла людей, придбала все необхідне та контролювала як робився ремонт. Також, у цивільному шлюбі декілька разів придбавали та продавали автомобіль для своєї сім`ї. Разом з чоловіком вони мали плани на вересень 2021 року, мали намір зареєструвати шлюб, планували відсвяткувати в сімейному колі, щоб обов`язково поряд був син і можливо найближчі друзі. Нікому про це не говорили, тримали в таємниці. Але так і не встигли цього зробити. Також вказує, що з 21.10.2019 року вона разом з сином зареєстровані в квартирі, в якій проживали разом з чоловіком та проживають разом. 29 червня 202 року чоловіку стало погано, його доправили до Третьої міської лікарні, потім його перевезли в Кардіологічний центр, де йому зробили операцію. Після операції чоловік так і не прийшов до тями та [INFO] помер у стаціонарі Черкаського обласного кардіологічного центру. Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення батьківства необхідні їй для реалізації спадкових прав після смерті чоловіка. Відповідачка, мати покійного чоловіка, звернулася до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. Вона, діючи в інтересах неповнолітнього сина, також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 2009 року до дня його смерті [INFO] ; визнати [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 1017 від 20.09.2011 року про народження [PERSON] , складеного Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме, змінити відомості у графі «батько», зазначивши батьком - громадянина України [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », решту відомостей залишити без змін. 26 серпня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 23 листопада 2021 року ухвалою суду призначено у справі посмертну судово - молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 11 березня 2022 року на адресу суду надійшов Висновок експерта № 29 молекулярно-генетичної експертизи. 14 березня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. Адвокат Гриценко Л.О., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також зазначила, що на допиті свідків не наполягає. Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що просить слухати справу без її присутності Також вказала, що проти задоволення позову не заперечує та позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 21.10.2019 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання № 11412455 від 09.07.2021 року, за відомостями Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З листа начальника Управління з питань державної реєстрації № 15131-01-10 від 12.07.2021 вбачається, що відповідно до наявної адресної карки особи за адресою: [ADDRESS] , станом на 12.07.2021 року, зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 14.01.2000 року до тепер; [PERSON] , [INFO] , з 21.10.2019 року до тепер; [PERSON] , [INFO] , з 21.10.2019 року до тепер. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Встановлено, що у лікарському свідоцтві про смерть № 718 від 03 липня 2021 року, місцем проживання померлого [PERSON] вказано: [ADDRESS] . 07 серпня 2021 року [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернулася до Другої черкаської державної нотаріальної з заявою, в якій вказано, що [INFO] помер батько її сина [PERSON] , [INFO] ,який народився в м. Черкаси, останнє місце проживання якого було [ADDRESS] . Спадщину, що залишилась після померлого (незалежно від того, з чого вона складається), малолітній син: [PERSON] (приймає). Крім малолітнього сина є інші спадкоємці - [PERSON] , мати померлого. Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 зі змінами, внесеними згідно із Законами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , нотаріусу необхідно надати документ, який підтверджує родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем. У випадку відсутності будь-якого документа, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину, або виявлення помилки в поданих документах, у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснюється право на звернення до суду за визнанням факту родинних чи інших відносин з спадкодавцем.». Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту [PERSON] вказує, що з померлим [PERSON] вона підтримувала родинні стосунки, проживали разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] , [INFO] у них народився син [PERSON] . З пологового будинку позивачку разом з сином [PERSON] особисто забирав додому. Вони любили активні види відпочинку: рибалка, полювання, туристичні походи з ночівлею у палатках. Сім`я мала досить велику компанію друзів, з якою вони збирались для спільних поїздок на природу, рибалку та полювання. Неодноразово утрьох влітку їздили до моря. Крім того, разом займалися облаштуванням клумби та зони відпочинку у внутрішній частині подвір`я багатоквартирного будинку, в якому вони проживали. За час спільного проживання вони повністю облаштували квартиру для своєї зручності. Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. З урахуванням наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що в даному випадку, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] і [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж із 2010 року до дня смерті спадкодавця - [INFO] . Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року в справі №205/7584/16-ц. Згідно до Акту опитування сусідів від 12.07.2021 року № 167, складеного [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), посвідченого Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» Ніконенко В.В. - [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з чоловіком [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] (за цією адресою і зареєстровані). Прожили разом 12 років, до самої його смерті , мають спільну дитину (сина), якого сприймав як рідного, так як він був йому рідний, вели спільне господарство. Також, факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу підтверджується фотознімками, які знаходяться в матеріалах справи. На підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність [PERSON] факту проживання однією сім`єю із [PERSON] протягом п`яти років на момент відкриття спадщини (з 2009 року до дня смерті [PERSON] ) ,оскільки, відносини [PERSON] та [PERSON] мали характеру сімейних та були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Оскільки, в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті [PERSON] ,заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт її проживання з [PERSON] з 2009 року до дня його смерті [INFO] підлягає задоволенню. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення. Відносно позовної вимоги [PERSON] щодо визнання громадянина [PERSON] , який помер [INFO] , батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження (повторного) Серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [INFO] народився [PERSON] . В графі «мати» зазначено - [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Так, ст. 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.ч. 2 та 4 ст.128 СК України). Як зазначено в Постанові Верховного суду № 591/6441/14-у від 16 травня 2018 року: «Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний Кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved