Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 1999 року близько 16 год. 30 хв. він через необладнаний вхідними дверима вхід, потрапив в приміщення високовольтної трансформаторної 1 підстанції (ЗТП-72), розташованої в центрі с. Миколаївка, Сумського району, у безпосередній близькості і від житлових будинків і адміністративних будинків КСП, де одержав електротравму. В наслідок електротравми він отримав інвалідність. З 30 травня 2008 року йому встановлена інвалідність. На даний час 3-тя група інвалідності встановлена йому безстроково. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2006 року (справа №2-10/05) винним у заподіянні йому шкоди було визнано відповідача ПАТ «Сумиобленерго». Також було встановлено 30% вини батьків. У відповідності до висновків судово-медичної експертизи він потребує на звичайний догляд і побутову допомогу та буде потребувати на ці види догляду протягом реабілітаційного періоду. Реабілітаційний період триває до цього часу, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда, яку визначили для нього після встановлення інвалідності з дитинства. Всі викладені факти встановлені та підтверджуються рішеннями Зарічного районного суду м. Суми та ухвалами та рішеннями Апеляційного суду Сумської області постановлені за аналогічними вимогами за інші періоди часу та між цими ж сторонами. А саме, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16травня 2006 року (справа №2-10/05), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2012 року (справи №2-4/2012), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2013 року, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 2014 року, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2015 року частково зміненого рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2016 року (справа №591/4121/15-ц), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2017 року (справа № 591/4121/15-ц), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року (справа №591/4920/17), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2019 року (справа № 591/6741/18). Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року - 4723 грн., з 01 вересня 2020 року - 5000 грн. Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на строк з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року на - звичайний догляд в розмірі 1/2 частини мінімальної заробітної плати щомісяця, що складає 20224,40 грн. ( 4723 грн. х 8 місяців/2 = 18892 грн., 5000 грн.х4/2= 10000 грн.). З врахуванням вини батьків розмір шкоди складає 20224,40 грн. (28892 грн. - 30 %) - побутову допомогу в розмірі 1/4 частини мінімальної заробітної плати щомісяця, що складає 10112,20 грн. (4723 грн.х 8 місяців/4 = 9446 грн., 5000 грн.х4/4 = 5000 грн.). З врахуванням вини батьків, розмір шкоди складає 101 12,20 грн. (14446 -30%). Разом сума додаткових витрат складає 20224,40 + 10112,20 = 30336,60 грн. Зазначає, що у відповідності до ст. 1199 ЦК України після досягнення повноліття він має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності. На даний час він отримав вищу освіту та має кваліфікацію спеціаліста за фахом вчитель біології, та розпочав свою трудову діяльність. Але, він не може знайти роботу за фахом, що також пов`язано з отриманим каліцтвом. У відповідності до ч. 3 ст. 1199 ЦК України з початку трудової діяльності, відповідно до одержаної кваліфікації, він має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати. У відповідності до листа Головного управління статистики заробітна плата одного штатного працівника освіти по Сумській області становить за: січень 2020 року - 7570 грн., лютий 2020 року - 7679 грн., березень 2020 року - 7778 грн., квітень 2020 року - 7735 грн., травень 2020 року - 8095 грн., червень 2020 року - 9857 грн. липень 2020 року - 9003 грн. серпень 2020 року - 7572 грн. вересень 2020 року - 8979 грн. жовтень 2020 року - 8502 грн. листопад 2020 року - 8223 грн. грудень 2020 року - 10075 грн., що підтверджується листом Головного управління статистики у Сумській області від 08 лютого 2021 року. Втрата професійної працездатності складає 55 %, що підтверджується судово-медичною експертизою, проведеною в 2016 році, що знаходиться в матеріалах справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Сумиобленерго» (справа №591/4121/15-ц) про стягнення матеріальної шкоди та додаткових витрат. січень 2020 року - 7570 гри. х 55% = 4163,5 грн., лютий 2020 року - 7679 грн. х 55 % = 4223,45 грн. березень 2020 року - 7778 грн. х 55% = 4277,9 грн. квітень 2020 року - 7735 грн. х 55% = 4254,25 грн. травень 2020 року - 8095 грн. х 55% = 4452,25 гри. червень 2020 року - 9857 грн. х 55% - 5421,35 грн. липень 2020 року - 9003 грн. х 55% - 4951,65 гри. серпень 2020 року - 7572 грн. х 55% - 4 164,6 грн. вересень 2020 року - 8979 грн. х 55% - 4938,45 грн. жовтень 2020 року - 8502 грн. х 55% - 4676,1 грн. листопад 2020 року - 8223 грн. х 55% - 4522,65 грн. грудень 2020 року - 10075 грн. х 55% = 5541,25 грн. У відповідності до ч.3 ст. 1199 ЦК України з початку трудової діяльності, відповідно до одержаної кваліфікації, він має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників кваліфікації позивача, але не нижче ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року - 4723 грн., з 01 вересня 2020 року 5000 грн. Таким чином, за січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2020 року він має право вимагати відшкодування в розмірі 4723 грн. З врахуванням вини батьків, шкода в вигляді втраченого заробітку складає 40894,90 грн. (4723 х 9 + 5421,35 грн. + 4951,65 грн. + 5541,25) -30 % - 58421,25 грн. - 30% = 40894,90 грн.). Таким чином, розмір шкоди в вигляді втрати працездатності в період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року складає 40894,90 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь в відшкодування шкоди в вигляді втраченого заробітку за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 40894,90 грн. Таким чином, матеріальна шкода, пов`язана з втратою заробітку та додаткові витрати з врахуванням вини батьків за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року складають 71231,50 грн. (30336,60 + 40894,90). Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ПАТ «Сумиобленерго» на свою користь 71 231,50 грн. в відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат у зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю та понесені судові витрати (професійна правнича допомога) в розмірі 7 000 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12 липня 2021 року о 13 год.00 хв. 12 квітня 2021 року від представника відповідача АТ «Сумиобленерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди у вигляді втрати працездатності в період з 01січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, яка складає 40894,90 грн є безпідставними, виходячи з наступного. 13 жовтня 1999 року близько 16 год. 30 хв. позивач потрапив в приміщення високовольтної трансформаторної підстанції (ЗТП-72), розташованої в центрі села Миколаївка, Сумського району, Сумської області, одержав електротравму, а саме: електроопік обох верхніх кінцівок, тулуба, гангрена передпліччя і кісті, внаслідок чого йому було ампутовано праву руку, а ліва рука втратила рухомість. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року, у справі за позовом батьків позивача до ВАТ «Сумиобленерго», ВАТ «Райагропроменерго», ВАТ Сумського «Райсільхозерго» про відшкодування матеріальної й моральної шкоди, частково задоволені їх позовні вимоги. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2002 року дане рішення було частково змінене та Апеляційний суд Сумської області стягнув заподіяну матеріальну і моральну шкоду з ВАТ «Сумиобленерго». Рішенням Апеляційного суду також встановлена вина батьків позивача на 30% (про що зазначає сам позивач в позовній заяві) і вина відповідача на 70% в заподіяні позивачу шкоди. У позивача у зв`язку з ушкодженням його здоров`я є потреба у витратах на звичайний догляд та побутову допомогу протягом всього реабілітаційного періоду. Що стосується розміру відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я, то він визначений у відповідності до ст.ст. 1195, 1199 ЦК України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та з урахуванням рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року і з ними відповідач погоджується. Стягнення додаткових витрат може бути здійснене наперед у межах строків, визначених на основі висновку відповідної лікарської експертизи. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року - 4723,00 грн., з 01 вересня 2020 року - 5000 грн. У зв`язку з чим позивач за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року розрахував додаткові витрати на звичайний догляд у розмірі Ѕ частини мінімальної заробітної плати щомісяця, що складає 20224,40 грн. (4723х8 місяців:2+5000х 4 місяців:2). З урахуванням вини батьків 30%, сума складає 20224,40 грн. А також витрати на побутову допомогу в розмірі ј частини мінімальної заробітної плати щомісяця (4723 грн х 8 місяців : 4 + 5000 х 4 місяці : 4), з урахуванням вини батьків 30%, сума складає 10112,20 грн. Разом сума додаткових витрат складає 30336,60 грн. Винні у каліцтві [PERSON] не тільки ПАТ «Сумиобленерго», але також і батьки потерпілого. Вина відповідача становить 70%, вина батьків 30%. Розрахунок позивача відшкодування шкоди, пов`язаної з зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва здійснений наступним чином: (4723 х 9 + 5421,35 грн, 4951,65 грн + 5541,25) - 30% = 58421,25 грн - 30 % = 40894,90 грн. При розрахунку позивач не враховує втрату професійної працездатності у розмірі 55%, яка встановлена висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20травня 2016 року, на яку позивач посилається у позовній заяві. За змістом ст. 1199 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, розрахунок має бути наступним: 4723,00 грн. х 8 міс. х 55% - 30% = 14546,84 грн. 5000 грн. х 4 міс. х 55% - 30% = 7700,00 грн. 14546,84 грн. + 7700,00 грн. = 22246,84 грн. 4723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року, відповідно 8 місяців, протягом яких діяв такий розмір мінімальної заробітної плати; 5000,00 грн - мінімальна заробітна плата з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2021 року, відповідно 4 місяці, протягом яких діяв такий розмір мінімальної заробітної плати; 55% - втрата працездатності; 30% - вина батьків. На підставі вище викладеного, розмір відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників за 2020 рік, складає 22 246,84 грн. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення 18648,06 грн. на відшкодування шкоди є необґрунтованими. На підставі викладеного, та враховуючи ст. 1199 ЦК України, просить в задоволенні позовних вимог в частині стягнення втрати працездатності у розмірі 18648,06 грн. позивачу відмовити. Стосовно стягнення з відповідача 7000,00 грн. на правову допомогу зазначає наступне. В позові вказано, що судові витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., що підтверджується договором доручення на ведення справ в суді, квитанцією про оплату послуг. Жодного доказу щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи у розумінні ст. 137 ЦПК України позивач не надав. Крім того, слід зазначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. До позовної заяви додано розрахунок сум витрат на професійну правову допомогу, в п. 1,2 якого зазначено найменування послуг, а саме: зустріч та бесіда з клієнтом, консультація, узгодження правової позиції, збір доказів, складання адвокатського запиту, складання проекту позовної заяви та розрахунку до позову, підготовка документів для подання до суду. Проте,зазначає, що справа про відшкодування матеріальної шкоди та додаткових витрат злочином (за різні роки) розглядалась судами неодноразово, про що зазначає також і позивач у позовній заяві, відповідно подавались позовні заяви, зокрема від 15 січня 2019 року, 08 листопада 2018 року, 11 вересня 2017 року. Порівнявши подану позовну заяву в даній справі із позовними заявами, які подавалися раніше, чітко вбачається, що ці позовні зави є ідентичними за виключенням сум в залежності від встановленого розміру мінімальної заробітної плати на відповідний рік. При цьому слід зазначити, що правову допомогу позивачу неодноразово надавав один і той же адвокат. Відповідно, зустріч та бесіда з клієнтом, консультація, узгодження правової позиції складання проекту позовної заяви та розрахунку до позову об`єктивно не могла становити таку кількість часу, який зазначено в розрахунку. Також, до позовної заяви додано: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія пенсійного посвідчення, лист управління статистики (виданий позивачу, а не адвокату) тобто, фактично жодних доказів до позовної заяви не додано, незважаючи на те, що в розрахунку це зазначено. Крім того, до позову не додано також і адвокатського запиту та відповіді на нього, проте в розрахунку такий вид послуги відображено із зазначенням часу витраченого на його підготовку. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача 7000,00 грн. на правову допомогу (а.с.16-19). 12 липня 2021 року від представника позивача адвоката Сукач О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що обґрунтовуючи розмір відшкодування в розмірі 40894,90 грн. позивач виходив з того, що після вирахування втрати працездатності розмір відшкодування не може бути менше мінімальної заробітної плати у відповідності до ч. 3 ст. 1199 ЦК України. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року - 4723 грн., з 01 вересня 2020 року - 5000 грн. Таким чином, за січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень 2020 року позивач має право вимагати відшкодування в розмірі 4723 грн., а вересень, жовтень, листопад - 5000 грн. З врахуванням вини батьків, шкода в вигляді втраченого заробітку складає 40894,90 грн. (4723 х 6 + 5000х 3 + 5421,35 грн. + 495 1,65 грн. + 5541,25) х70% 59252,25 грн. х70%=41476,58 грн.). Таким чином, представником позивача допущена арифметична помилка при складанні позову. Розмір шкоди в вигляді втрати працездатності в період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року складає 4 1476,58 грн. Вказані вимоги ґрунтуються на законі, та підтверджуються висновками судів з тими ж сторонами та позовними вимогами (а.с.36-37). 12 липня 2021 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошено перерву до 14 вересня 2021 року для надання представнику відповідача часу для ознайомлення з відповіддю на відзив. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2021 року закрито підготовче провадження по справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 03 грудня 2021 року об 11 год. 00 хв. 03 грудня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого у розгляді справи №591/8101/21, провадженнгя№1-кс/591/3663/21 розгляд справи відкладено до 17 лютого 2022 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідача позовні вимоги визнав частково з підстав, що викладені у відзиві на позов. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, заслухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 591/7139/19 за позовом [PERSON] до ПАТ «Сумиобенерго» про відшкодування матеріальної шкоди та додаткових витрат, в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, встановлені наступні обставини Питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, а також додаткових витрат і моральної шкоди неодноразово були предметом судового розгляду. При цьому, судовими рішеннями місцевого суду та суду апеляційної інстанції, які набрали законної сили у цивільних справах № 2-10/05, № 2-4/2012, № 2-1133/12, № 591/4121/15-ц, № 591/4854/16, № 591/4920/17, № 591/6741/18, були встановлені наступні обставини, які у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються у даній справі. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] в с. Миколаївка Сумського району [PERSON] , будучи малолітнім, отримав електротравми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратив праву руку на рівні третини передпліччя, а ліва рука частково втратила рухливість. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2002 року, ступінь вини ПАТ «Сумиобленерго» у заподіянні шкоди [PERSON] визначено у 70% від загального розміру шкоди, а його батьків [PERSON] та [PERSON] - в розмірі 30%. За висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 29 серпня 2005 року № 79 виявлені у [PERSON] захворювання перебувають у причинному зв`язку з отриманими ним травмами (ураження електричним током високої напруги), що мали місце [INFO] в с. Миколаївка Сумського району. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, після чого Сумська обласна МСЕК від встановила йому 2-гу групу інвалідності з дитинства,. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21 червня 2011 року № 66 [PERSON] після отриманої в 1999 році електротравми потребує постійної реабілітації. Реабілітаційний період триває безстроково. Потребує амбулаторного лікування у ортопеда по місцю проживання, стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні 1 раз на рік та санаторно-курортного лікування 1 раз на три роки. З 2006 року до часу проведення експертизи та в подальшому за наслідками електротравми потребує постійної побутової допомоги. Спеціальному медичному догляду не підлягає. В мотивувальній частині вказаного висновку протоколу від 20 липня 2011 року № 139159 лікарсько-консультативної «Сумська міська клінічна лікарня № 4» про те, що потерпілий [PERSON] за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги. Із довідки МСЕК від 29 вересня 2014 року № 922849 серії 10ААВ вбачається, що за результатами повторного огляду [PERSON] встановлено третю групу дитинства безтерміново. Йому протипоказана робота з навантаженням на праву руку, рекомендоване лікування у ортопеда, невролога та санаторно-курортне лікування Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 914 від 29 вересня 2014 року позивачу встановлено першу ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності, а також визначено ряд реабілітаційних заходів, які підлягають виконанню. 29 червня 2013 року [PERSON] отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» та здобув кваліфікацію бакалавра, вчителя біології. На даний час не працює. Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20 травня 2016 року встановлено, що втрата як професійної, так і загальної працездатності у [PERSON] становить 55 %. Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року з відповідними змінами та доповненнями, витрати не можуть бути меншими ніж Ѕ частина мінімальної заробітної плати - на звичайний догляд; ј частини мінімальної заробітної плати -на побутову допомогу (прибирання кімнати, прання білизни тощо). Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року - 4723 грн. 00 коп., з 01 вересня 2020 року - 5000 грн. 00 коп. Виходячи з викладеного, додаткові витрати з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становлять: - на звичайний догляд в розмірі Ѕ частини мінімальної заробітної плати щомісяця 4723 грн. 00 коп. х 8 місяців : 2 + 5000 грн. 00 коп. х 4 місяці : 2 = 28892 грн. 00 коп., з врахуванням вини батьків розмір шкоди складає 20224 грн. 40 коп. (28892 грн. 00 коп. - 30%). - на побутову допомогу в розмірі ј частини мінімальної заробітної плати щомісяця 4723 грн. 00 коп. х 8 місяців : 4 + 5000 грн. 00 коп. х 4 місяці : 4 = 14446 грн. 00 коп., з врахування вини батьків розмір шкоди складає 10112 грн. 20 коп. (14446 грн. 00 коп. - 30%). Загальна сума додаткових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу, складають 30336 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 1199 ЦК України після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. З викладених норм права вбачається, що якщо особа, яка не працювала та отримала каліцтво, в подальшому отримує освіту, здобуває відповідну кваліфікацію та починає трудову діяльність, вона відповідно отримує професійну працездатність. Працездатність - це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи. Професійна працездатність - рід трудової діяльності людини, яка володіє комплексом спеціальних знань, практичних навичок, одержаних шляхом спеціальної освіти, навчання чи досвіду, які дають можливість здійснювати роботу в певній сфері виробництва. Отримавши професію, [PERSON] отримав і можливість виконувати роботу відповідно до здобутої кваліфікації, а відтак і можливість отримувати за цю кваліфіковану роботу більший заробіток і саме ця можливість для осіб, які отримали каліцтво, у розумінні ч. 3 ст. 1199 ЦК України, є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи. Свою трудову діяльність за здобутою кваліфікацією [PERSON] розпочав 24 червня 2014 року на посаді вихователя і факт його звільнення з цієї посади, тобто переривання безпосередньої трудової діяльності, не впливає на право вимоги на збільшення розміру відшкодування, як і не позбавляє такого права. Таким чином, [PERSON] , розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації. Згідно статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 08 лютого 2021 року № 06-19/356-21 вбачається, що місячна заробітна плата штатного працівника освіти по Сумській області у 2020 році становила: у січні -7570 грн, 00 коп., лютому - 7679 грн. 00 коп., березні - 7778 грн. 00 коп., квітні - 7735 грн. 00 коп., травні - 8095 грн. 00 коп., червні - 9857 грн. 00 коп., липні - 9003 грн. 00 коп., серпні - 7572 грн. 00 коп., вересні - 8979 грн. 00 коп., жовтень - 8502 грн. 00 коп., листопад - 8223 грн. 00 коп., грудень - 10075 грн. 00 коп. (а.с. 5). Отже, враховуючи середню заробітну плату штатних працівників освіти по Сумській області у 2021 році, процент втрати професійної працездатності (55%), ступінь вини відповідача (70%) загальний розмір шкоди пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва з 01січня 2020 року по 31 грудня 2021 року складає 38911 грн. 18 коп. (70%х 55587, 40 грн.) (7570 х 55 % ) + (7679 х 55 %) + (7778 х 55 %) + (7735 х 55 %)+ (8095 х 55 %) + (9857 х 55%) + (9003 х 55%) + (7572 х 55%)+ (8979 х55%) + (8502 х 55%) + (8223 х55%) + (10075 х55%) Таким чином розмір зазначеної шкоди за 2020 рік становить 38911 грн. 18 коп. Загальний розмір відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат, в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 69247 грн. 78 коп., а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню у зазначеній сумі, в задоволенні іншої частини позовні вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позову відшкодування матеріальної шкоди та додаткових витрат, в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» пропорційно до задоволеним позовним вимогам (97%) на користь держави судовий збір в сумі 880 грн. 76 коп. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також судом встановлено, що 22 лютого 2021 року [PERSON] уклав договір про доручення на ведення справи у суді з адвокатом Сукач О.С. (а.с. 6). З розрахунку сум витрат на професійну правову допомогу за про доручення на ведення справи у судівід 22 лютого 2021 року, адвокатом Сукач О.С. надано юридичні послуги на загальну суму 7668,00 грн. У розрахунку вказано: - зустріч та бесіда з клієнтом, консультація, узгодження правової позиції (із розрахунку 40% прожиткового мінімуму працездатної особи за 1 годину роботи (2270х40%=908 грн.). Витрати часу - 1 година, одиниця виміру - 908 грн. всього -= 908 грн. - збір доказів, складання адвокатського запиту. Витрати часу - 30 хв. Одиниця виміру - 908 грн., всього - 404 грн. - складання проекту позовної заяви та розрахунку до позову, підготовка документів до подання до суду. Витрати часу - 3 год. Одиниця виміру - 908 грн., всього 2724 грн. 00 коп. - складання заперечень на відзив. Витрати часу - 1 год. Одиниця виміру 908 грн., всього 908 грн. - представництво як позивача у справі (участь у судових засіданнях). Витрати часу 3 год.(із розрахунку - одне судове засідання - 1 год.) Одиниця виміру - 908 грн., всього 2724 грн. (а.с. 7). Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, часу участі адвоката в судових засіданнях, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial