Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. В обгрунтовання позову зазначено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ). За життя [PERSON] , [INFO] зробила заповіт на ім`я позивача. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ), який належав їй як власнику, однак право власності на житловий будинок належним чином оформлено не було. На протязі 6-ти місяців з моменту смерті [PERSON] позивач не звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину, через наявність на його ім`я заповіту. Крім того, приблизно півроку до моменту смерті [PERSON] він проживав разом з нею і здійснював за нею догляд так як, у зв`язку з її поганим фізичним станом, вона у ньому потребувала. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки він є єдиним спадкоємцем за заповітом. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ) та встановити факт спільного проживання та відповідно, факт прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 96,0 кв. метра, житлова площа 51,8 кв. метра), літ. «Б» - сарай, №1-3- надвірні споруди згідно спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до технічного паспорту від 11.02.2022 року, складеного ФОП « [PERSON] » встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 96,0 кв. метра, житлова площа 51,8 кв. метра), літ. «Б» - сарай, №1-3- надвірні споруди, /а. с. 9-11/. Згідно заповіту від 25.09.2006 року, посвідченого секретарем Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 63 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке належатиме їй на день її смерті, заповіла [PERSON] , /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.10.2008 року Виконкомом Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 16 від 13.10.2008 року, /а. с. 7/. Згідно довідки за вих. № 32 від 16.02.2021 року, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. На день її смерті за вище вказаною адресою не було зареєстрованих осіб, /а. с. 12/. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майн № 300765073 від 22.02.2022 року, встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, /а. с. 13/. Згідно інформаційної довідки № 64042678 від 23.03.2021 року, виданої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не відкривалась, /а. с. 14/. Відповідно до інформаційного листа за вих. № 111/01-16 від 23.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , /а. с. 15/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимоги позивача,\~щодо встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ) та відповідно факту спільного проживання та прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved