Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування - виконком Дубровицької міської ради звернувся в суд до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що службою у справах дітей Дубровицької міської ради було встановлено, що в сім`ї [PERSON] проживає [PERSON] , [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Після розлучення з [PERSON] , матір з дитиною проживали у сім`ї [PERSON] в с. Ясинець. Через деякий час [PERSON] одружилася вдруге та змінила прізвище на [PERSON] . Після розлучення [PERSON] разом із сином стали проживати у сім`ї своїх батьків в с. Ясинець. В цей час [PERSON] стала часто залишати сина на бабу і діда, а сама їхала на тривалий період у невідомому напрямку. Коли [PERSON] навчався у третьому класі, мати залишила сина на своїх батьків, змінила своє місце перебування та не повідомила батькам точної адреси проживання. Дитину виховували баба [PERSON] та дід [PERSON] . Вони відвідували батьківські збори, цікавилися навчанням та поведінкою онука. Баба з дідом забезпечують онука [PERSON] одягом, взуттям, засобами гігієни, шкільним приладдям, дитячими, розвиваючими іграми та іншими необхідними засобами. Арсен має власну кімнату, що забезпечена усіма меблями та обладнанням. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина більше 5 років. Не допомагає матеріально та не приїжджає. З телефонної розмови з [PERSON] , яку проведено службою у справах дітей 11 травня 2021 року було з`ясовано, що батько не має бажання виховувати сина [PERSON] . Він підтвердив, що не бачив сина багато років. Забрати його до себе або приїхати за місцем проживання дитини не хоче. Повідомити адресу свого проживання також не захотів. У подальшому на телефонні дзвінки не відповідав. 14 травня 2021 року [PERSON] через "Вайбер" повідомлено про розгляд питання про виконання ним батьківських обов`язків на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради. На засідання він не приїхав, жодних пояснень не надав. Так як [PERSON] та [PERSON] тривалий період не проживають із своїм сином [PERSON] , участі в його вихованні не беруть, неналежно виконують свої батьківські обов`язки, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дубровицької міської ради, яке відбулося 18 травня 2021 року, прийнято рішення про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в частині позбавлення її батьківських прав та зазначила, що вона сина свого любить, тривалий час вона проживає разом із ним, бере активну участь у його житті, весь вільний час проводить з ним, займається його вихованням. За цей час вона відновила трудову книжку та стала на облік в центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю, намагається знайти роботу, щоб мати кошти на утримання дитини. Також суду зазначила той факт, що вона проживає однією сім"єю із [PERSON] , який має позитивний вплив у вихованні на її сина. Вважає, що позбавлення її батьківських прав негативно вплине на дитину. Тому просить у задоволені позову в частині позбавлення її батьківських прав відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності. Тому, суд визнав неявку відповідача до суду неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, відповідача, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03 квітня 2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до характеристик дитини [PERSON] від 17.05.2021 року та 21.05.2021 року, виданих директором Селецького ЗЗСО І-ІІІ ст. ім. Олега Ващишина (а.с.11, 12) [PERSON] проживає в [ADDRESS] в сім`ї дідуся [PERSON] . Батьки дитини не цікавились навчанням сина, не відвідували батьківські збори, шкільні та позашкільні заходи. Не спілкувалися батьки з вчителями щодо успішності дитини та не проявляли інтересу до шкільного життя свого сина. Дитину виховувала баба [PERSON] та дід [PERSON] .. Баба завжди була присутня на батьківських зборах, цікавилася навчанням та поведінкою онука. Баба та дід забезпечували дитину одягом, взуттям, засобами гігієни, шкільним приладдям, дитячими розвиваючими іграми та іншими необхідними засобами та завжди підтримували онука. Як вбачається з інформації від 13.05.2021 року, наданої старостою Дубровицької міської ради (а.с.17) [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , однак більше двох років в будинку не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. [PERSON] з 2015 року в с. Ясинець не проживає, участі у вихованні сина не приймає, що також стверджується характеристикою, виданою 01.06.2021 року старостою старостинського округу №9 Березнівської міської ради (а.с.19). Зазначене також підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.05.2021 року, 04.05.2021 року, 08.06.2021 року (а.с.10, 22, 23). Окрім того, з відомостей, отриманих від ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області від 12.05.2021 року №3475/206/01-21 (а.с.21) вбачається, що [PERSON] згідно бази ІПНП "АРМОР" впродовж 2017-2021 років притягувалась за ч. 1 ст. 119; ч. 4 ст. 187; ч. 1 ст. 185 КК України Святошинським управлінням поліції ГУНП в м. Києві та Шевченківським управлінням поліції ГУНП в м. Києві. При цьому, відомостями про те, чи була засуджена [PERSON] за вказаними статтями, ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області не володіє. Водночас, відповідно до інформації Дубровицького районного сектору філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області від 13.05.2021 року №40/6/676-21 (а.с.20) [PERSON] з 07.12.2020 року перебуває на обліку , оскільки засуджена 29.10.2020 року вироком Дубровицького районного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК україни звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. При постановці засудженої на облік направлено виклики за місцем її проживання, на які [PERSON] не з`являлася. Згідно інформації ДУ "Київський слідчий ізолятор" [PERSON] перебуває під вартою, кримінальне провадження відносно останньої перебуває у Святошинському районному суді м. Києва. З висновку органу опіки та піклування Дубровицькою міською радою про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] від 24.05.2021 року №09-635 (а.с.15-16) вбачається, що після розлучення з [PERSON] , матір [PERSON] з дитиною [PERSON] проживали у сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Через деякий час [PERSON] одружилася вдруге та змінила прізвище на [PERSON] . Дитина [PERSON] разом з мамою та вітчимом проживали декілька років однією сім`єю. Після розлучення [PERSON] разом із сином знову стала проживати у сім`ї своїх батьків в с. Ясинець. Коли дитина навчалася у третьому класі, мама залишила сина і почала змінювати своє місце перебування, точної адреси батькам не повідомляла. Дитину [PERSON] виховувала баба [PERSON] та дід [PERSON] , які і забезпечували його усім необхідним та завжди підтримували онука. Однак, до суду в грудні місяці 2021 року(а.с.68-71) надійшла заява від [PERSON] про бажання повернути позовну заяву та взяти особу [PERSON] на поруки. Заява мотивована тим, що [PERSON] налагодила стосунки із сином, бере активну участь у його вихованні, весь свій вільний час приділяє його навчанню, а тому позбавлення її батьківських прав негативно вплине перш за все на малолітнього [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] повідомив, що він не бачив свого батька [PERSON] багато років, спілкувався з ним лише по телефону, і навіть не памятає його. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] відносно позбавлення батьківських прав матері суду пояснив, що більше ніж останні півроку він проживає разом із матір"ю. Мати про нього піклується, цікавиться його життям та бере активну участь у його вихованні. Він хоче проживати разом із матір"ю та її співмешканцем [PERSON] , який дуже добре до нього ставиться. Він не хоче, щоб його матір позбавляли відносно нього батьківських прав. Свідок [PERSON] , яка є класним керівником, де навчається малолітній [PERSON] , суду підтвердила той факт, що з того часу, як малолітній [PERSON] почав проживати з матір"ю, його поведінка позитивно змінюється. Хлопчик став веселішим, відкритішим та впевненішим у собі. Наголосила на тому, що чималу роль в позитивних змінах хлопчика відіграє співмешканець його матері [PERSON] . Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Враховуючи наведене у висновку, орган опіки та піклування - виконком Дубровицької міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. До того ж, з інформації, наданої службою у справах дітей Березнівської міської ради від 08.06.2021 року (а.с.25) вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку його батька по [ADDRESS] , однак фактично проживає за іншою адресою із співмешканкою та її двома дітьми. [PERSON] участі у вихованні дитини [PERSON] не бере. дитину за місцем проживання не відвідує, матеріально не підтримує. У ході проведення бесіди встановлено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] . У той же час, у матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 04.06.2021 року (а.с.30) в якій він зазначає, що не заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно сина [PERSON] . Наказом в.о.начальника служби у справах дітей Дубровицької міської ради від 22.07.2021 року №22 (а.с.49) [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків та влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю діда [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Так, у судовому засіданні встановлено обставини, які свідчать про свідоме нехтування батьківськими обов`язками та систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] . Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, відповідачі не виконували батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] практично не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина [PERSON] , належно не цікавляться дитиною, вихованням дитини займатися не бажає. Тому, на думку суду, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується відповідними документами, долученими до матеріалів справи, а тому є підстави позбавити його батьківських прав відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України. Водночас, ст. 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, тому не позбавлений цієї можливості і відповідач [PERSON] , якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо сина. Що стосується питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , суд вважає, що в такій позовній вимозі слід відмовити з огляду на таке. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п. 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі № 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (пункт 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та пункт 47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України"). Тобто вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , тим, що вона як його мати, не створила належного розвитку дитини. Однак, враховуючи ту обставину, що [PERSON] , на думку суду, під час перебування справи на розгляді в суді усвідомила до чого призвело неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків та має намір і обіцяє в подальшому утримуватися від поведінки, що стала підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, зміни в сторону покращення помітили і представники органу опіки та піклування, а тому це дає підстави суду для відмови в позові про позбавлення [PERSON] батьківських прав, попередивши її про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку є порушення прав неповнолітньої дитини, в інтересах якої заявлено позов органом опіки і піклування, а тому позов слід задовольнити частково, є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , в іншій частині позову слід відмовити. У зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі, який діяв на день звернення до суду, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову.

Outcome: approved