Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 21 жовтня 2003 року, під час якого в них з відповідачем народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час діти є неповнолітніми, проживають з нею в [ADDRESS] , у її батьків, перебувають на її утриманні, а відповідач по справі жодної допомоги на їх утримання не надає. Шлюб між нею та відповідачем розірвано згідно рішення Городенківського районного суду. Після розірвання з відповідачем шлюбу, 15.11.2019 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . В 2008 році вона звернулася до Городенськівського районного суду із позовом про зміну способу стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням по справі №342/813/18 від 11.12.2018 року присуджено стягнення на її користь аліментів з відповідача в твердій грошові сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Вказане рішення суду відповідач не виконує, заборгованість по сплаті аліментів станом на 11.11.2021 року становить 153000 гривень, що підтверджується розрахунком Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі, Закарпатської області. За період з 01.01.2019 року по 01.11.2021 року відповідач прострочив сплату аліментів, а тому пеня підлягає стягненню виходячи з наступного розрахунку: за січень 2019: 4500*1%*31=1395 гривень, за лютий 2019: 4500*1%*28=1260 гривень, за березень 2019: 4500*1%*31=1395 гривень, за квітень 2019:4500*1%*30=1350 гривень, за травень 2019:4500*1%*31=1395 гривень, за червень 2019:4500*1%*30=1350 гривень, за липень 2019:4500*1%*31=1395 гривень, за серпень 2019:4500*1%*31=1395 гривень, за вересень 2019:4500*1%*30=1350 гривень, за жовтень 2019:4500*1%*31=1395 гривень, за листопад 2019:4500*1%*30=1350 гривень, за грудень 2019:4500*1%*31=1395 гривень, за січень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за лютий 2020 :4500*1%*28=1260 гривень, за березень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за квітень 2020 :4500*1%*30=1350 гривень, за травень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за червень 2020 :4500*1%*30=1350 гривень, за липень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за серпень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за вересень 2020 :4500*1%*30=1350 гривень, за жовтень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за листопад 2020 :4500*1%*30=1350 гривень, за грудень 2020 :4500*1%*31=1395 гривень, за січень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень, за лютий 2021 :4500*1%*28=1260 гривень, за березень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень, за квітень 2021 :4500*1%*30=1350 гривень, за травень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень, за червень 2021 :4500*1%*30=1350 гривень, за липень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень, за серпень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень, за вересень 2021 :4500*1%*30=1350 гривень, за жовтень 2021 :4500*1%*31=1395 гривень. Загальна сума (неустойки) згідно з розрахунком за період з 01.01.2019 року до 01.11.2021 року становить 46530 гривень. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі 46530 гривень. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2018 року, вирішено змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2017 року та вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання кожної дитини і до досягнення ними повноліття. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2019 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 15075,26 гривень. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 11.11.2021 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів становить 153000 гривні. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] позивачка [PERSON] змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, суд вважає, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Як вбачається з наданого позивачкою розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з 1 січня 2019 року до 1 листопада 2021 року, який відповідачем не спростовано, складає 46530 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що прострочення сплати аліментів сталось з вини платника аліментів відповідача [PERSON] , який знав про свій обов`язок сплачувати аліменти, розмір пені, про стягнення якої заявила вимогу позивачка, не перевищує загального розміру заборгованості за аліментами, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами. Тому, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 46530 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved