Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідача) на його користь 10 140 грн. 81 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 30.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00 грн. та зменшився до 0,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3. Договору, на підставі яких Відповідач при укладені Договору дала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 30.03.2011 року Відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Позивач вважає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідач свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 30.11.2021 року заборгованість перед позивачем становить 10140,81 грн., яку просить стягнути на користь позивача, а також судові витрати у справі. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.6). Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 30.03.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідач своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.19). 30.03.2011 року АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачу початковий кредитний ліміт в розмірі 3500,00 грн., який в подальшому збільшив до 9000,00 грн. та згодом зменшив до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.17). До позовної заяви позивачем також надано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де мається підпис відповідача. У вказаній довідці вказані основні умови кредитування. (а.с.20). Відповідач відповідно до підписаної ним 30.03.2011 року Заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зобов`язався погашати заборгованість до 25 числа місяця, наступного за звітним в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 30.03.2011 року: -базова процентна ставка по кредиту 2,5% нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1)=(базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; -штраф при порушені строків платежів побудь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів -500 грн.+5% від суми заборгованості по кредиту; -процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%. З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості (а.с.55-66). Свої зобов`язання за договором відповідач не виконував належним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 30.11.2021 року утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 10140,81 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту 9031,77 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом - 1109,04 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги,її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.03.2011 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9031,77 грн. Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам, суд зазначає наступне. Кредитний договір між сторонами спору був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування, тобто фактично був укладений договір приєднання. Відтак, оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу банківських послуг і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, зокрема, які стосуються процентів за користування кредитними коштами. За змістом ст.. 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У довідці про умови кредитування від 30.03.2011 року сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі базової процентної ставки - 2,5% в місяць. У позовній заяві банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням складових його повної вартості, в тому числі, зі сплати процентів на прострочену заборгованість. Процентна ставка на прострочену заборгованість нараховувалася в наступному розмірі: з 30.03.2011 - 30% річних; з 01.09.2014 - 34,8% річних; 01.04.2015 - 43,2% річних, з 01.06.2015 - 30% річних; з 15.07.2015 - 34,8% річних; з 16.01.2016 - 43,2% річних, з 01.08.2020 - 42% річних. Разом з тим, банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв`язку із волевиявленням однієї зі сторін. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. У документах, які у своїй сукупності складають між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана). Частиною 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В обґрунтування зазначених вимог щодо односторонньої зміни процентної ставки позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та, що саме зазначені документи містили умови щодо зміни процентної ставки та її розміри. Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, наданих позивачем, вбачається, що з 01.09.2014 по 01.06.2015 та з 15.07.2015 по 31.11.2021 відповідачу безпідставно нараховувалися проценти за підвищеною процентною ставкою, заборгованість за якими відносилася на тіло кредиту поза межами ліміту, встановленого за кредитними картами. На тіло кредиту, збільшене за рахунок списання вказаних процентів, в свою чергу нараховувалися відсотки. Грошові кошти, які були сплачені відповідачем на погашення заборгованості неправомірно відносилися на погашення протиправно збільшених відсотків та тіла кредиту, збільшеного за рахунок списання цих відсотків. Отже, розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений в супереч вимог закону та умов договору. Наявність непогашеної заборгованості за відсотками не доведена позивачем. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості за простроченими відсотками, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 021,74 грн. (9031,77 грн. х 2270 грн. \\ 10140,81 грн.)

Outcome: partial