Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

31 січня 2022 року АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 16 липня 2020 року між АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладений Договір про споживчий кредит № 645/882, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 26 900,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення по 15 липня 2025 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 14 січня 2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 27 080,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 22 416,70 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 3 239,66 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 416,70 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 71,68 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 775,22 грн. та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 160,09 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 10 лютого 2022 року постановлено про відкриття провадження у справі з її розглядом за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 43-44). У судове засідання позивач не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 47). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 16 липня 2020 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 645/882 (надалі - кредитний договір), за умовами якого, позивач надав відповідачеві кредитні кошти в сумі 26 900,00 грн. строком остаточного повернення не пізніше ніж 15 липня 2025 року, а відповідач, у свою чергу, зобов`язалась у встановлений у договорі строк повернути грошові кошти за графіком, сплатити фіксовані відсотки за користування кредитом у розмірі 56,00 % річних та відповідно до п. 3.1.1.1 кредитного договору сплатити комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 1 345,00 грн., при цьому сторонами обумовлено порядок дострокового виконання зобов`язань да укладеним договором (а.с. 9, 10-15, 16, 17-18, 19). Згідно з умовами договору, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в розмірі 448,33 грн. та сплачувати нараховані відсотки щомісяця до 2 чисоа місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2020 року. Грошові кошти були отримані відповідачем [PERSON] , що не заперечувалось останньою, оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі.. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України дійшов висновку про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 20-22), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України підлягають захисту, з присудженням з відповідача на користь позивача 22 416 гривень 70 коп. боргу за кредитом і 3 239 гривень 66 копійок боргу за відсотками. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перепровіреного в судовому засіданні, 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту становить 416,70 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом становить 71,68 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту становлять 775,22 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом становлять 160,09 грн. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 240 грн. 50 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved