Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Представник позивача 21.02.2022 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в розмірі 16 252 грн. 77 коп., мотивуючи тим, що 10 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було підписано Заяву про приєднання №707452 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою відповідач погодився на умови цього договору, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. На підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) [PERSON] надано кредит на споживчі потреби в сумі 14 000 грн. строком кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк під 38% річних за користування кредитними коштами. Процентна ставка є фіксованою. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами кредитування, станом на 16.02.2022 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 16 252,77 грн, що складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 13 433,10 грн, заборгованості за процентами у розмірі 2081,75 грн, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 150,24грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 71,61 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 105,08 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 35,52 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 354,04 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 94,94 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак до суду подав заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 10 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву про приєднання №707452 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), якою відповідач погодився на умови цього договору, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у сумі 14000,00 грн. процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 процентів річних (а.с.6). 10 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) (а.с.7-8). 03 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про наявність боргу та погашення заборгованості (а.с.15). Згідно з розрахунком заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за простроченимя виконання грошового зобов`язання станом на 16.02.2022 заборгованість становить 16 252,77 грн, що складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 13 433,10 грн, заборгованості за процентами у розмірі 2081,75 грн, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 150,24грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 71,61 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 105,08 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 35,52 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 354,04 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 94,94 грн. (а.с.10-12). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої-другої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Як передбачено частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач, підписавши 10 жовтня 2017 року, заяву про приєднання №707452 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ознайомився та погодився з усіма умовами укладеного договору. Позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом обґрунтовував свої позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з меморіального ордеру від 21 лютого 2022 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2481,00 грн (а.с. 16), тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного, відповідно до статей 509, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 610-612, 625 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved