Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що стосунки з відповідачем погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги. На даний час вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, тому вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 11 січня 2022 року відповідачем [PERSON] до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подано відзив на позовну заяву. У якому він просить надати строк для примирення терміном на п`ять місяців. Ухвалою суду від 21 січня 2022 року клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення задовольнити частково, надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення подружжя терміном один місяць, провадження у справі зупинено на час надання сторонам строку на примирення, зокрема до 14 год. 30 хв. 23.02.2022 року. Представник позивача [PERSON] - адвокат Дячук С. І. у судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 24 квітня 2004 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Голгочанській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №5. У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 19 жовтня 2004 року Голгочанською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 19; [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 08 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1002. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved