Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

13 травня 2021 року позивач звернувся з позовом до Приморського районного суду м.Одеси, в якому просив: визнати виконавчий напис № 28496, вчинений 08.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] , як з Боржника за Кредитним договором № 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 p., укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитннмй договорами № 340/К від 23 березня 2018 р. є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 р. є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», суми заборгованості в розмірі 40 835,00 грн., таким, що не підлягає виконанню; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що виконавчий напис здійснено без доведеності безспірності вимог кредитора, відсутні фінансові документи, які б підтверджували розмір та нарахування заборгованості, що виключає безспірність вимог, а також приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі який нотаріально не засвідчений. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Чернявській Л.М., яка ухвалою від 14 травня 2021 року матеріали цивільної справи направила до Київського районного суду м. Одеси для розгляду в порядку територіальної підсудності. Матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду м. Одеси 09 червня 2021 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М., яка в період з 11.06.2021р. по 22.06.2021 року перебувала у відпустці. Ухвалою судді від 22.06.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу, відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.09.2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач [PERSON] звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. Постановою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Матеріали справи повернуті до суду 26 січня 2022 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу були передані судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 26.01.2022 року було прийнято до провадження цивільну справу та призначено судове засідання. Одночасно з подачею позову, позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63421689, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Малковою М.В. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 28496 від 08.09.2020 року. Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. Також, одночасно з подачею позову, позивач звернувся з заявою про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, в якій просив: витребувати у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича матеріали справи про вчинення виконавчого напису від 08.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 28496. Ухвалою суду від 17.02.2022 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» у судове засідання також не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи у судове засідання також не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі статей 87-91 України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28496, про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 року, укладеним - з Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 340/К від 23 березня 2018 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ", ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА : КОМПАНІЯ "АЛАНД", ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, реквізити: иА353005280000026502455000791 у АТ "ОТПБАНК", МФО 300528, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 року. Строк платежу за Кредитним договором 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 40 835,00 (Сорок тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 32 885,00 (Тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7 950,00 (Сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок): строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із тягувача, в розмірі 500,00 (П`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню - 41 335,00 (Сорок одна тисяча триста тридцять п`ять гривень 00 копійок). 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною було відкрито виконавче провадження № 63421689 щодо примусового виконання виконавчого напису № 28496, виданого 08.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 41 335,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 08 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Крім того, ухвалою суду від 17.02.2022 року було витребувано від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» оригінали документів, які б підтверджували наявність між Позивачем та Відповідачем взаємовідносин з кредитування, позики, тощо. Проте, відповідач оригіналів цих документів суду не надав, ухвалу суду не виконав, заяв з повідомленням про причини невиконання суду не надав, що в свою чергу ставить бід сумнів існування будь яких взаємовідносин щодо кредитування між позивачем та відповідачем, та взагалі існування кредитного договору № 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що кредитний договір № 004-15612-240913 від 24 вересня 2013 року, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому виконавчий напис № 28496 від 08 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 41 335,00 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову немайнового характеру (908,00 гривень) та за заяву про вжиття заходів забезпечення позову (454,00), що в загальному розмірі становить 1362,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved