Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Вона проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та фактично знаходиться на повному утриманні останньої, батьки не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Відповідач сплачував аліменти на її утримання до повноліття, стягнення аліментів припинилося 21.11.2021 року, і з того часу батько матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Позивачка на даний час навчається на третьому курсі денної форми навчання у ВСП "Чигиринський економіко-правовий фаховий коледж Уманського НУС" за спеціальністю "Право". Згідно з договором про надання освітніх послуг від 12 серпня 2019 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 32400 грн. Вартість освітньої послуги за навчальний рік становить 8100 грн. Навчання позивачки у коледжі потребує значних матеріальних витрат, таких як: витрати на канцелярського приладдя, витрати на харчування, оплату за навчання, купівлю одягу, взуття, проїзд тощо. Таким чином, навчання позивачки у навчальному закладі потребує додаткових суттєвих матеріальних витрат, які її мати самостійно не в змозі надати, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. А тому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення 23-річного віку. Від відповідача 17.03.2022 року надійшов відзиву на позов, у якому останній позов визнав частково, вказавши, що згідний платити аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки у нього на утримання перебуває ще одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка теж продовжує навчання у вищому навчальному закладі і яку він на даний час утримує в міру своїх фінансових можливостей. Сума аліментів - 2000 грн., яку просить стягнути позивачка, значно перевищує розмір плати за навчання та ті витрати, які несе мати позивачки на її утримання. Йому також відомо, що позивачка, навчаючись, неофіційно працює та отримує підробіток, а він на даний час не працює та не має доходу, просить також врахувати, що у країні встановлено воєнний стан та йдуть бойові дії. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом і вбачається з даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2004 року, відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO] , а матір'ю - [PERSON] . Згідно з довідкою КП "ЄРЦ" Чигиринської міської ради № 479 від 24.12.2021 року, позивачка зареєстрована разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З договору № 7 від 12.08.2019 року про надання освітніх послуг випливає, що позивачка навчається за освітньо-кваліфікаційним рівнем "молодший спеціаліст" на денній формі навчання на платній основі у ВСП "Чигиринський економіко-правовий фаховий коледж Уманського національного університету садівництва" за спеціальністю "Право" в період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, де вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 32400 грн., вартість освітньої послуги за навчальний рік становить 8100 грн. Судячи з п. 5.3 вказаного договору замовник ( [PERSON] ) вносить плату щосеместрово, готівкою або безготівково по 4050 грн. двічі на рік - до 01 вересня та до 01 лютого кожного року. Даний факт також підтверджується довідкою ВСП "Чигиринський економіко-правовий фаховий коледж Уманського національного університету садівництва" № 441 від 14.12.2021 року. Таким чином, судом встановлено, що позивачка навчається на денній формі навчання на платній основі, що свідчить про наявність у неї витрат, пов`язаних з навчанням, проживанням та проїздом до місця навчання. З наданих до матеріалів позову копій квитанцій № 65 від 18.05.2021 року та № 20 від 24.09.2021 року встановлено, що за навчання [PERSON] сплачено 4000,00 грн. та 2000,00 грн., відповідно, однак суд не бере їх до уваги, оскільки вказані суми сплачені до досягнення позивачкою 18-річного віку, тобто, у той час, коли з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивачки до її повноліття. Також позивачкою надано копію товарного чека від 27.10.2021 року про купівлю пальто за ціною 1499 грн., однак і ця покупка здійснена до повноліття позивачки, тому суд теж не бере її в основу доказів, оскільки з відповідача на той час ще стягувалися аліменти на її утримання як на неповнолітню дитину. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, Сімейним кодексом України встановлено принцип рівності прав та обов`язків обох батьків щодо участі у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, на що вказав і Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16. З врахуванням цього, не лише відповідач, а й мати позивачки, повинні утримувати дочку в період навчання в коледжі. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом встановлено, що після досягнення позивачкою повноліття та припинення стягнення з відповідача аліментів на її користь, [PERSON] сплачено за навчання 2000 грн. (квитанція № 0.0.2368425212.1 від 07.12.2021 року). Відповідачем не спростовано належними доказами, що він брав участь у цих витратах позивачки. Судом також встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням у вище вказаному коледжі, оскільки, навчаючись, не працює і інших доходів не має, а мати позивачки, з якою проживає остання, не має фінансової можливості одноособово на належному рівні утримувати дочку, беручи при цьому до уваги обов`язок обох батьків брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що не лише відповідач, а й мати позивачки перебувають в рівних умовах щодо утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. А в ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, відповідачем надано суду свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] , де він записаний батьком дитини, довідку про склад сім`ї № 15/06-01-03 від 14.03.2022 року Тіньківського старостинського округу, довідку № 15 від 16.03.2022 року Черкаського навчально-наукового інституту Університету банківської справи про начання за контрактом на 2 курсі на заочній формі навчання [PERSON] з терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2022 року, де загальна вартість освітньої послуги становить 21000 грн., тому суд приймає надані відповідачем докази та враховує їх у сукупності з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, враховуючи майновий стан як відповідача, так і матері позивачки, вважає, що батьки обоє повинні в рівній мірі надавати допомогу дитині, і, беручи до уваги, що позивачка навчається на денній формі навчання за контрактом, вважає, що даний позов з вимогами є обгрунтованим. Суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання, оскільки останній у відзиві зазначив, що не відмовляється від сплати аліментів, але в меншому розмірі, однак не погоджується із визначеним позивачкою розміром аліментів саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн., починаючи з 10.02.2022 року до закінчення позивачкою навчання, оскільки на думку суду такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, та буде співмірним з майновим станом батьків, у зв`язку з чим позов підлягає задоволеню частково. Якщо після закінчення 30 червня 2023 року навчання в ВСП "Чигиринського економіко-правового фахового коледжу Уманського НУС" позивачка продовжуватиме навчання на денній формі навчання в іншому навчальному закладі, то вона зможе звернутися до суду з аналогічним позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: partial