Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. З врахуванням поданої 14.03.2022 заяви із змінами та доповненнями, представник заявника обгрунтовує заявлені вимоги тим, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2002, посвідченого приватним нотаріусом Козловським С.В., призвіще заявника записано «Кочківський». Факт належності заявнику правовстановлючого документу на будинок підтверджується копією домової книги та довідкою із міської ради. Для подальшого розпорядження будинком заявнику необхідно встановити, що правовстановлюючий документ дійсно належать йому, оскільки отримати новий примірник договору заявник не може, так як нотаріус Козловський С.В. помер. В зв`язку з даними обставинами заявник змушений звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 10.04.2002 №458627 АЄР - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявник не з`явився, від його представника надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу у його та заявника відсутність. Заінтересована особа - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання від нього, згідно якого він просить розглянути справу без представника Тульчинської міської ради за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорту серія [NUMBER] , виданого Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області 29.03.2006 (а.с. 3), заявник вказаний як [PERSON] . Аналогічно його прізвище, ім`я та по батькові зазначено і в копії дубдікату картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Тульчинському районі від 02.03.2006 (а.с.4). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2002, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №1832 приватним нотаріусом Козловським С.В., зареєстрованого 29.04.2002 в КП "Тульчинське МБТІ"(а.с.5) вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з господарськми будівлями, розташований по [ADDRESS] . Згідно копії довідки КП "Тульчинське МБТІ" від 15.05.2002 №142 (а.с.6) вбачається, що за [PERSON] станом на 15.05.2002 рахується домоволодіння по [ADDRESS] . 29.04.2002 на ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить його копія (а.с.8-11). Згідно копії домової книги (а.с.12-13) вбачається, що [PERSON] з 04.04.2002 по 13.06.2006 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 13.06.2006 за даною адресою у зв`язку зі зміною прізвища з [PERSON] значиться зареєстрованим [PERSON] . Згідно довідки Тульчинського відділу Управління ДМС України у Вінницькій області від 18.02.2022 №0534-141/1534.1-22 (а.с.52) вбачається, що 29.03.2006 [PERSON] був документований Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області паспортом громадянина України [NUMBER] у зв`язку з неточними даними в прізвищі " [PERSON] " на " [PERSON] " на підставі актового запису про народження №39 від 18.07.1974 с.Хиртоп, Чилишійського району, Республіки Молдова та паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 03.04.2002 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області . Таким чином, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів підтверджено факт належності заявнику вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2002, укладеного від імені [PERSON] . Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, встановлення факту належності договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2002 необхідно заявнику для подальшого розпорядження своїм будинком. Іншої можливості встановити даний факт заявник не має. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог представника заявника в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved