Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначив наступне. Дійсно, позивач має невиконане зобов`язання щодо повернення коштів. Однак, виконавчий напис, на переконання позивача здійснений із порушеннями законодавства, а тому має бути скасованим. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та, відповідно без фіксації його перебігу і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Проаналізував направлені матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судовий збір. 11 червня 2021 року приватним виконавцем вчинено виконавчий напис, яким вирішено стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 01/08/МК/2088-840 від 30 січня 2008 року в загальному розмірі 65 312,54 гривень та складається із заборгованостей: за тілом кредиту в розмірі 60 262,54 гривень та за відсотками в розмірі 5 тисяч гривень, а також 50 гривень плати за вчинення напису. Із оскаржуваного документу вбачається, що заборгованість стягнута за період часу з 5 листопада 2020 року по 3 червня 2021 року. Державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає заборгованість за кредитним договором безспірною станом на день винесення оспорюваного виконавчого напису. До такого висновку суд дійшов враховуючи термін дії кредитного договору між сторонами, який більш як десять років до моменту створення виконавчого напису був укладений і в розпорядження суду не надано документі, які б свідчили про його легітимність станом на день вчинення оспорюваних дій. Так само не надано відомостей, які б свідчили про правомірність нарахування відсотків за користування кредитом відповідачем, або іншою юридичною особою у згадуваний період часу. За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, який підлягає до задоволення. З відповідача підлягають до стягнення понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 992,40 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved