Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22136, вчинений 16.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимирем Олександровичем про стягнення [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованості в розмірі 64998 грн. 94 коп. Так, приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. на підставі зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, було відкрито виконавчого провадження №66978127 від 29.09.2021 року. Позивач зазначає, що даний виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавста, а тому він не підлягає виконанню виходячи з того, що нотаріусом не встановлено безспірності суми заборгованості, порушено порядок винесення виконавчого напису та те, що виконавчий напис вчинено на підставі нормативно правового акту, котрий визнаний судом незаконним та не чинним. Представник відповідачаухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 28.01.2022року, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзив станом на день розгляду справи до суду не надходив. Третя особа приватний виконавець Житомирської області Лужинецький П.В.ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 26.01.2022 року, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу БригідаВ.О. ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 31.01.2022 року, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи та дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 16.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22136, яким нотаріусом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість в розмірі 64998,94 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. постановою від 29.09.2021 №66978127 було відкрито виконавче провадження. В рамках зазначеного виконавчого провадження постановою від 29.09.2021 року з [PERSON] здійснюється стягнення основної винагороди у розмірі 6534,89 грн., постановами від 28.10.2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках [PERSON] , та здійснено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] . Відповідно до договору від 27.11.2012 №010/0006/82/0079342 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язувались надати [PERSON] кредитні кошти, а остання зобов`язувалась використовувати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за використання кредитом, та виконати інші обов`язки, визначені в договорі. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1., 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем суду не надано суду доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ч.1ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим належно складеною випискою по рахунку позивача за Кредитним договором, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. При цьому нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не ураховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КабінетуМіністрів Українивід 29.06.1999року №1172 (на підставі якого здійснюється стягнення заборгованості за кредитними договорами), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 - визнано незаконним та не чинним. Відповідно до ч.3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, суд доходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.16.08.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 22136 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо правових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді та надано квитанцію про сплату грошових коштів за надання правової допомоги №7730688 від 04.01.2022 року в якій вказана сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10200,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн., 496,20 грн. судового збору сплаченого за заяву про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved