Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Молиня Р.П. звернувся до суду із позовом до відповідача ТзОВ «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Теребовлянський відділ ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ), у якому просить визнати виконавчий напис №18748, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 09.10.2020 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 42912,74 грн на користь ТзОВ «Фінпром маркет таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказано, що 19.10.2021 головним державним виконавцем Теребовлянського відділу у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Швалюком С.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67165652, боржником вказано позивача. З постанови слідує, що підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження став виконавчий напис від 09.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за №18748, яким запропоновано стягнути з [PERSON] в користь ТзОВ «Фінпром маркет» за період з 27.10.2014 по 09.10.2020 заборгованість у загальній сумі 42912,74 грн. Виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 5069/350CLBPT від 25.07.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та [PERSON] . Право вимоги по даному кредитному договору було неодноразово передано за договорами про відступлення права вимоги, востаннє ТзОВ «Фінпром маркет». Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису 09.10.2020 не врахував, що кредитний договір № 5069/350CLBPT від 25.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та [PERSON] було вчинено у простій письмовій формі, останній не був посвідчений нотаріально, що свідчить про недотримання нотаріусом умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Крім того, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане стало підставою для звернення до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 24.11.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.11.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67165652, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 09.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 18748 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 42912,74 грн, до набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 14.03.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ТзОВ «Фінпром маркет» про врегулювання спору за участю судді. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову в частині визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого за №18748 від 09.10.2020 таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення 50% вартості судового збору. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., представник Теребовлянського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи в суді, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 09.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою ТзОВ «Фінпром маркет» вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором № 5069/350CLBPT від 25.07.2013, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум банк». Право вимоги по даному кредитному договору було неодноразово відступлено за договорами про відступлення права вимоги, востаннє ТзОВ «Фінпром маркет» (а.с. 4). На підставі вказаного виконавчого напису 19.10.2021 головним державним виконавцем Теребовлянського відділу у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Швалюком С.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67165652 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром маркет» 42912,74 грн (а.с.5). До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425 (далі - Закон України «Про нотаріат»): «Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закон України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 підтвердила висновок, викладений у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 09.10.2020 стягнення згідно виконавчого напису нотаріуса проводиться за період з 27.10.2014 по 09.10.2020. При цьому, кредитний договір № 5069/350CLBPT між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» було укладено ще 25.07.2013. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачається, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. При прийнятті рішення у справі суд враховує, що ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 викладено правову позицію та залишено в силі постанову суду апеляційної інстанції, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі у пункт 2. Тобто, на даний час та на момент винесення оскаржуваного виконавчого напису - 09.10.2020, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Позивач зазначає, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане не оспорюється відповідачем. Судом враховується позиція відповідача, представник якого позов та всі ті обставини, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги визнав. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як передбачено частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 09.10.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved