Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє адвокат Романюк Ольга Петрівна, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 9.11.1991 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області у книзі реєстрації шлюбів за актовим записом №96. У шлюбі з відповідачем у них народилося двоє синів, які є повнолітніми. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що тривалий час шлюбні відносини між ними припинені, з відповідачем у них відсутнє будь-яке порозуміння, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків, вони мають різні погляди на життя. Відповідач перестав допомагати їй вести домашнє господарство та не уможливив нормальне спілкування між ними, поклавши обов`язок утримання сім`ї лише на неї. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, оскільки фактично їх сім`я розпалася. Зазначає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки наведені обставини існують тривалий період, а попередньо вжиті спроби примирення, позитивного результату не дали. Оскільки відповідач відмовився звернутися до Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, просить шлюб розірвати в судовому порядку. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася та забезпечила явку свого представника. В заяві від 5.01.2022 року просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зазначає, що примирення не можливе. Представник позивача - адвокат Романюк О.П. у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Ствердила, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько чотирьох років, жодних стосунків з відповідачем не підтримують. Зазначила, що примирення неможливе і призведе до невиправданого затягування часу. Майнового спору на час розгляду справи про розірвання шлюбу, не виникає. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] будучи повторно, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №№9050001230069 та 9050001259962, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 9.11.1991 року між сторонами укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 11.10.2007 року зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 96. Від шлюбу мають синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які досягли повноліття. Майнового спору на час розгляду справи, не виникає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що нормальних сімейних стосунків вони не підтримують більше чотирьох років та на даний час разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, поділу спільного майна сторін не заявлено, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved