Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернувся із вимогами, якими просить суд ухвалити рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 3 січня 2017 року, оскільки не було дотримано обов`язкової форми щодо його укладення. В обґрунтування заявленого зазначено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Останньому за життя належала згадувана земельна ділянка, яка наразі успадкована позивачем. Спадкодавець не підписував договір оренди земельної ділянки у зв`язку із чим вимоги слід задовольнити. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Суд зауважує, що клопотання позивача про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного не підлягає до задоволення, оскільки його автором не наведено для цього відповідних правових підстав. Доводи про те, що дана справа має слухатись тільки в рамках загального позовного провадження є голослівними, оскільки відносини у ній, суд вважає, не щодо спадкування, а з приводу дійсності правочину. Спадкові права позивача не зачіпаються не оспорюються та не спростовуються. Відповідач будучи належним чином проінформований про існування даного судового спору свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодний доказів на спростування позиції позивача суду не надав. Проаналізував матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судовий збір. [PERSON] , спадкодавець позивача, також був громадянином України. 3 січня 2017 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,1923 га з кадастровим номером 1822085000:01:000:0334 з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Договір укладено на 7 років. Того ж дня між підписантами договору складено акт прийому передачі орендованої земельної ділянки. 28 лютого 2018 року позивач за заповітом успадкував згадувану земельну ділянку. У справі за клопотанням позивача призначалась посмертна судова почеркознавча експертиза з метою встановлення чи підписував спадкодавець оспорюваний позивачем правочин. В розпорядження експерта надавались усі матеріали, які просив позивач. Натомість за повідомленням експертної установи таких зразків почерку та підпису не достатньо для висновку на поставлене запитання. Проаналізував фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог про визнання недійним договору оренди земельної ділянки, оскільки доказів того факту, що підпис на договорі від імені орендодавця було підроблено не було надано на дослідження. Посилання позивача на те, що підпис на правочині не належить його спадкодавцеві, розцінюється судом як припущення та не може бути взято до уваги при прийнятті рішення. Суд зауважує, що усі клопотання позивача, як щодо витребування доказів так і щодо призначення експертизи були задоволені судом. Однак, обсягу таких матеріалів не достатньо для надання висновку на поставлене перед експертом запитання. Після отримання такої відповіді експерта позивачу, так само як і відповідачу було сповіщено про це, натомість жодна сторона не клопотала перед судом про призначення експертизи у іншу установу, а так само і про витребування інших додаткових матеріалів. Суд позбавлений можливості витребувати будь-які матеріали у справах даної категорії за власною ініціативою. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для розподілу витрат позивача пов`язаних з розглядом даної справи. Витрати відповідача не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed