Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок каліцтва на виробництві, в обґрунтування якого вказав, що з 26.01.2021 по 02.07.2021 він перебував у трудових відносинах з ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», де працював гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем в шахті. 09.03.2021 під час роботи у другу зміну приблизно о 16.15 год. при зачищенні підошви виробки на ПК37+19,2м вентиляційного штреку 2-ої південної лави південного уклону пласту І21 горизонту 450м він за допомогою лопати став знімати навислі шматки породи, що утворилися через пошкоджені дерев`яні затяжки у кріпленні покрівлі виробки, які він мав намір замінити. В ході виконання зазначених робіт йому на голову обвалився шмат породи розміром 0,35 х 0,25х 0,08м, від чого він втратив свідомість, отримавши закриту, виробничу краніо-вертебральну травму; забій головного мозку 1ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, помірною атаксією, посттравматичною вегетативною дисфункцією з артеріальною гіпертензією, синкопальними станами, стійкою вазомоторною цефалгією, вираженим астеноневротичним синдромом; забій, розтягнення м`язово-звязочного апарату шийного відділу хребта та розвитком посттравматичної С7 цервікальної радікулапатії з больовим м`язово-тонічним корінцевим синдромом, забійна садна лобної області. Після отримання травми він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування. 29.03.2021 за наслідками розслідування нещасного випадку від 09.03.2021 було складено акт форми Н-1, затверджений 31.03.2021 директором ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток». Висновком МСЕК від 01.07.2021 йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності з 29.06.2021 до 01.08.2024, а наказом №109к від 02.07.2021 його було звільнено з роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я. Вказуючи на те, що отримання цієї травми, внаслідок якої він у віці 40 років втратив 50% професійної працездатності та отримав інвалідність 3 групи, призвело до значних фізичних і моральних страждань, так як до цих пір він відчуває негативні наслідки травми, що перешкоджає йому вести повноцінний спосіб життя, не дозволяє йому в повній мірі забезпечувати свої матеріальні потреби та матеріальні потреби сім`ї, змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, призводить до пригнічення та роздратованості, що викликає психологічний дискомфорт, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 70000 грн. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи за участю сторін сторонами не заявлено. Ухвалою суду від 03.03.2022 відповідачу за його клопотанням, надісланим на електронну адресу суду, було продовжено строк на подання відзиву до 31.03.2022. Копія ухвали суду направлена представнику відповідача 04.03.2022 за електронною адресою, з якої надійшло його клопотання про продовження строку на подання відзиву. Відзиву на позов, незважаючи на задоволення клопотання, відповідач суду не надав, про причини ненадання відзиву суд не повідомив. Беручи до уваги, що кожна із сторін розпоряджається своїми правами на власний розсуд і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що відповідач є державним підприємством, діяльність якого станом на час розгляду справи не припинена та що в зоні його розташування активних бойових дій, пов`язаних з військовою агресією Російської Федерації проти України, які могли б бути підставою відкладення судового розгляду, не ведеться. Судом встановлено, що позивач з 26.01.2021 по 02.07.2021 перебував у трудових відносинах з ДП «Добропіллявугілля-видобуток», працюючи гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем в шахті в ВП «Шахтоуправління «Добропільське», що вбачається з його трудової книжки (арк.спр.16). 09.03.2021 під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом форми Н-1/П від 29.09.2021 (арк.спр.17-21). Згідно встановлених актом обставин, 09.03.2021 приблизно о 16.15 год. гірник очисного забою [PERSON] під час виконання робіт по зачищенню підошви виробки помітив, що над місцем роботи на ПК37+19,2м вентиляційного штреку 2-ої південної лави південного уклону пласту І21 горизонту 450 м у кріпленні покрівлі виробки поламані три дерев`яні затяжки, внаслідок чого в цьому місці утворився не закріплений простір розміром 0,8 х 0,9 з навислими шматками породи. [PERSON] вирішив за допомогою лопати обібрати навислі шматки породи та замінити поламані дерев`яні затяжки. Коли він хотів завести за рами кріплення КШПУ нову дерев`яну затяжку, через неякісну обробку відшарованих шматків породи на нього випав шмат породи розміром 0,35 х 0,25 х 0,08 м та вдарив його у праву сторону лобної ділянки голови. Отримана позивачем під час виконання трудових обов`язків травма визнана виробничою, а причиною настання нещасного випадку згідно акту є невиконання гірником очисного забою [PERSON] вимог інструкції з охорони праці, а саме - порушення ним п.1 гл.5 р.ІV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», «Інструкції з охорони праці №1 для гірника очисного забою», затвердженої наказом директора ВП «Шахтуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» в умовах роботи підвищеної небезпеки. Тобто, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є позивач, який не дотримався заходів особистої безпеки під час виконання робіт у відповідності до вимог нормативних актів з охорони праці (а.с.28-38). Акт позивачем не оскаржений. Згідно медичної документації, позивачу за наслідками травми встановлено діагноз: закрита, виробнича поєднана краніо-вертебральна травма. Забій головного мозку 1ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, помірною атаксією, посттравматичною вегетативною дисфункцією з артеріальною гіпертензією, синкопальними станами, стійкою вазомоторною цефалгією, вираженими астеноневротичним синдромом. Забій, розтягнення м`язово-зв`язочного апарату шийного відділу хребта та розвитком посттравматичної С7 цервікальної радікулапатії з больовим м`язово-тонічним корінцевим синдромом. З 09.03.2021 по 05.05.2021 позивач перебував на лікуванні (а.с.25-27). Згідно довідки МСЕК від 01.07.2021 позивачу вперше за наслідками виробничої травми встановлено 50% втрати професійної працездатності на період з 29.06.2021 до 01.08.2024. Протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Рекомендовано медикаментозне санаторно-курортне лікування (а.с.8-9). Також у зв`язку із травмою йому встановлено інвалідність 3 групи. 02.07.2021 згідно наказу №109к позивача було звільнено з роботи згідно п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я. Згідно Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, який в силу ст.160 КЗпП має здійснювати постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, згідно статті 173 цього Кодексу відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як встановлено судом, травмування позивача мало місце під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві з небезпечними та шкідливими умовами праці, на якому виробничі процеси та види робіт супроводжуються об`єктивними факторами, які створюють загрозу для здоров`я та життя працівників. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги конкретні обставини нещасного випадку, дії позивача, характер отриманого ним ушкодження здоров`я, пов`язані з ним фізичні та моральні страждання, відсоток втрати професійної працездатності, встановлений не постійно, а до певного часу, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, настання для позивача негативних наслідків і, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень. Судові витрати у справі відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України мають бути покладені на відповідача, з якого на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 389,14 грн., так як позивач відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду звільнений від його сплати.

Outcome: partial