Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за № 253487 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складає 9210,00 грн. Він вважає, що вчинений виконавчий напис від 30.06.2021 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що ніяких нотаріального посвідчених кредитних договорів з відповідачем він не укладав і до того ж не погоджується із розміром заборгованості, а отже, вона не є безспірною. Просить суд визнати виконавчий напис № 253487 вчинений 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню. 04.02.2022 року ухвалою Вільногірського міського суд Дніпровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог та призначено судове засідання у справі. 04.02.2022 року ухвалою судді клопотання позивача задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом № 253487 від 30.06.2021 року (а.с. 27). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без їх участи, позовну заяву підтримують, просять задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не направив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Витребувані докази до цього часу до суду не надані. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без його участі (а.с. 31). З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду особи, які беруть участь у справі не зверталися. Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. В зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що на підставі виконавчого напису від 30.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., винесена постанова від 31.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 253487 від 30.06.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с. 7). 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за № 253487 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість в розмірі 9210,00 грн. (а.с. 6). Згідно кредитного договору № 882002 від 02.09.2018 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено договір на суму 3000,00 грн. (а.с. 8-10). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (у чинній редакції) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник, який так само, як і стягувач, має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При ухваленні рішення судом враховуються правові позиції Верховного Суду в постановах від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц та від 27.03.2019 року у справі № 299/1160/16-ц. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Суд погоджується із доводом позивача про те, що після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. Наявний у матеріалах справи кредитний договір № 882002 від 02.09.2018 року нотаріально не посвідчено. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 30.06.2021 року. Вивчивши надані суду докази та враховуючи конкретні обставини справи, а також заперечення позивача проти того, що заборгованість є безспірною, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, позов задовольнити в повному обсязі. Заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі виконавчого документу - виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 253487 від 30.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості в розмірі 9210,00 грн. у виконавчому провадженні № 68408136, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, втрачають свою дію в порядку передбаченому ч. 7 ст. 158 ЦПК України, згідно з якою, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Згідно з квитанцією № 1 від 01.02.2022 року про сплату за надані послуги за договором про надання правової допомоги від 01.02.2022 р. позивач сплатив адвокату Карлашу І.А. 4000,00 грн. Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами, а тому відповідно до положень 1,2 ст. 137 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 992 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні з позовом до суду та 496 грн. 20 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1 488 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved