Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

29 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначив, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29 січня 2021 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 29 січня 2021 року складено відповідний актовий запис № 93. [PERSON] , будучи спадкоємцем, звернулася до приватного нотаріуса Овідіопольської нотаріальної контори Куркан Наталії Федорівни з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка. Однак, отримав відмову, оскільки на все майно за адресою [ADDRESS] , накладено заборону відчуження даного майна, яка зареєстрована 19 листопада 2008 року за № 8207346 державною нотаріальною конторою Одеської області, Овідіопольського району, смт Овідіополь, вул. Суворова, 2а. Підставою обтяження є повідомлення про видачу позики, 123, від 15 травня 1985 року, Колгосп ім. XXI з`їзду КПРС. Даний факт підтверджується: - копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.12.2008 р. на підставі рішення виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради від 23.10.2008 р. за № 342; - копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64022733 від 22.03.2021 р., спадкова справа у спадковому реєстрі № 67381143, у нотаріуса № 31/2021; - копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21746497 від 02.02.2009 р.; - Інформації відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 8207346 від 19 листопада 2008 року. Окрім цього, позивачка звернулася з заявою до СТОВ «МАЯК», яке на даний час являється правонаступником колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС та отримала інформаційну довідку, що заборгованість у [PERSON] станом на 23.11.2021 р. відсутня. Даний факт підтверджується: - копією Інформації від СТОВ "МАЯК" вих. № 55 від 23.11.2021 р.; А також позивачка звернулася з відповідною заявою, до Архівного відділу районної державної адміністрації щодо інформації стосовно надання позики [PERSON] у період 1985 року, та отримала письмову відповідь, що на вказаний період позики немає. Даний факт підтверджується: - копією інформаційної довідки про надання інформації з архівного відділу Одеської райдержадміністрації ( відокремлене робоче місце № 2 , смт Овідіополь), виданої 23.11.2021 р., № Г-81. Окрім цього, позивачка звернулася до державної нотаріальної контори за адресою: [ADDRESS] , яка наклала заборону відчуження нерухомого майна, а саме все майно за адресою позивача. З`ясувалося, що вищевказана державна нотаріальна контора змінила свою юридичну адресу та знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивачка також звернулася за новою адресою державної нотаріальної контори та отримала усне повідомлення, що архів даної контори опломбований і знаходиться на старій адресі та готується до перевезення до м. Чорноморськ. Таким чином вона не отримала будь якої інформації стосовно заборони відчуження нерухомого майна щодо [PERSON] . Так, через заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, накладена на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності правових підстав для цього порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок. Таким чином, вона просить суд зняти накладену заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, яка зареєстрована 19 листопада 2008 року за № 8207346 державною нотаріальною конторою Одеської області, Овідіопольського району, смт Овідіополь, вул. Суворова, 2а, а саме усього майна, що належало на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій зазначила про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час ті місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявку суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час ті місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявку суду не повідомив. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як закріплено ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Так судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29 січня 2021 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 29 січня 2021 року складено відповідний актовий запис № 93. [PERSON] , будучи спадкоємцем, звернулася до приватного нотаріуса Овідіопольської нотаріальної контори Куркан Наталії Федорівни з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка. Однак, отримав відмову, оскільки на все майно за адресою [ADDRESS] , накладено заборону відчуження даного майна, яка зареєстрована 19 листопада 2008 року за № 8207346 державною нотаріальною конторою Одеської області, Овідіопольського району, смт Овідіополь, вул. Суворова, 2а. Підставою обтяження є повідомлення про видачу позики, 123, від 15 травня 1985 року, Колгосп ім. XXI з`їзду КПРС. Даний факт підтверджується: - копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.12.2008 р. на підставі рішення виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради від 23.10.2008 р. за № 342; - копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64022733 від 22.03.2021 р., спадкова справа у спадковому реєстрі № 67381143, у нотаріуса № 31/2021; - копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21746497 від 02.02.2009 р.; - Інформації відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 8207346 від 19 листопада 2008 року. Окрім цього, позивачка звернулася з заявою до СТОВ «МАЯК», яке на даний час являється правонаступником колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС та отримала інформаційну довідку, що заборгованість у [PERSON] станом на 23.11.2021 р. відсутня. Даний факт підтверджується: - копією Інформації від СТОВ "МАЯК" вих. № 55 від 23.11.2021 р.; А також позивачка звернулася з відповідною заявою, до Архівного відділу районної державної адміністрації щодо інформації стосовно надання позики [PERSON] у період 1985 року, та отримала письмову відповідь, що на вказаний період позики немає. Даний факт підтверджується: - копією інформаційної довідки про надання інформації з архівного відділу Одеської райдержадміністрації ( відокремлене робоче місце № 2 , смт Овідіополь), виданої 23.11.2021 р., № Г-81. Окрім цього, позивачка звернулася до державної нотаріальної контори за адресою: [ADDRESS] , яка наклала заборону відчуження нерухомого майна, а саме все майно за адресою позивача. З`ясувалося, що вищевказана державна нотаріальна контора змінила свою юридичну адресу та знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивачка також звернулася за новою адресою державної нотаріальної контори та отримала усне повідомлення, що архів даної контори опломбований і знаходиться на старій адресі та готується до перевезення до м. Чорноморськ. Таким чином вона не отримала будь якої інформації стосовно заборони відчуження нерухомого майна щодо [PERSON] . Так, через заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, накладена на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності правових підстав для цього порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої У країна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії зокрема накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Приписами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. N 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Таким чином, накладення заборони відчуження на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивачки, як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй майном, що є неприпустимим, а тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, законні, і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved