Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.02.2021 р. між ним та [PERSON] , та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] та [PERSON] 24.02.2021 р. у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , у подальшому відбулось фактичне виконання умов цього договору. Постановою від 09.08.2021 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвана О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу вказаної квартири у зв`язку з наявністю обтяжень на нерухоме майно [PERSON] в єдиному реєстрі заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна та внесення [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. Відповідні записи до цих реєстрів були вчинені під час виконавчого провадження № 58824774 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. На момент укладення договору купівлі-продажу від 24.02.2021 р. виконавчий документ у виконавчому проваджені № 58824774 було повернуто , а заборгованість за договором, яка стягувалась цим виконавчим документом - погашена, у подальшому цей документ було визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак [PERSON] вже не була боржником, підстави для її перебування у Єдиному реєстрі боржників, а її майна - під арештом, були відсутні. Однак виключити зазначені вище записи щодо [PERSON] та її майна з реєстрів неможливо, оскільки діяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. призупинена. [PERSON] позов визнала. Судом з`ясовано, що між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) 24.02.2021 р. у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власністю Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , і сплатити за нього 272 800, грн., які отримані Продавцем від Покупця повністю до укладення договору (а. с. 11). Постановою від 09.08.2021 р. № 109/02-31 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвина О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю обтяжень в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Єдиному реєстрі боржників на все нерухоме майно [PERSON] (а. с. 12). З інформації від 05.08.2021 р. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що дійсно на підставі постанови від 08.04.2019 р. № 58824774 про арешт майна боржника приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. було встановлено обтяження у виді арешту всього нерухомого майна [PERSON] , яке зареєстровано 08.04.2019 р., особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (а. с. 13). Крім того, з інформації від 05.08.2021 р. з Єдиного реєстру боржників дійсно випливає, що [PERSON] внесено до зазначеного реєстру як боржника у виконавчому провадженні № 58824774, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. (а. с. 14). При цьому у матеріалах справи також наявні копії постанови від 08.04.2019 р. № 58824774 про відкриття виконавчого провадження та від 08.04.2019 р. № 58824774 про арешт боржника, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р., з яких вбачається, що [PERSON] є боржником за виконавчим листом № 274/200/19 від 04.01.2019 р., виданим Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/1846/82/111086 від 05.06.2007 р. у розмірі 3 323,96 доларів США, стягувачем є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"(а. с. 15, 16). Відповідно до частин першої - третьої статті 55 Закону України "Про нотаріат" договори про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, крім випадків, встановлених статтею 38 Закону України "Про іпотеку", посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому. При посвідченні договорів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони договір про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на укладення такого договору. Згідно з пунктами 1 та 8-1 частини першої статті 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Таким чином приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Литвина О.С. обґрунтовано відмовив [PERSON] у посвідченні договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , так як на цю квартиру було накладено арешт та [PERSON] внесена до Єдиного реєстру боржників. Постановою від 26.12.2019 р. № 58824774 про повернення виконавчого документу без виконання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. виконавчий лист № 274/200/19 від 04.01.2019 р., виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, повернуто стягувачу без виконання, що підтверджується інформацією від 10.09.2021 р. про виконавче провадження № 58824774 (а. с. 17 - 18). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.03.2021 р., яка набрала законної сили, виконавчий лист № 274/200/19 від 04.01.2019 р., виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, визнано таким, що не підлягає виконанню (а. с. 19). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2022 р. у цивільній справі № 274/6688/21, яке набрало законної сили, скасовано арешт, накладений постановою від 08.04.2019 р. про арешт майна боржника, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. у виконавчому провадженні № 58824774 з примусового виконання виконавчого листа № 274/200/19 від 04.01.2019 р., виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області. Тобто на момент постановлення рішення одна з обставин, яка була підставою для відмови у нотаріальному посвідчення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а саме - накладення арешту на цю квартиру, перестала існувати. Разом з тим, інша обставина, яка була перешкодою для нотаріального посвідчення цього договору, а саме - внесення [PERSON] до Єдиного реєстру боржників., залишилась. При цьому, як випливає з встановленого вище, обставини, які були підставами для внесення [PERSON] до Єдиного реєстру боржників, наразі відсутні, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні № 58824774 (виконавчий лист № 274/200/19 від 04.01.2019 р., виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області) повернуто без виконання та визнано таким, що не підлягає виконанню. Між тим, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Ковальський М.Р. не може виключити запис про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, оскільки його діяльність зупинена на підставі наказу Міністерства юстиції України від 17.03.2020 р. № 17.03.2020 р., що підтверджується інформаційною довідкою від 10.08.2021 р. з Єдиного реєстру приватних виконавців України (а. с. 71) в силу абзацу третього пункту 5 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 р. № 2432/5 (у разі зупинення або припинення діяльності приватного виконавця доступ до Системи цього приватного виконавця, його відповідальної особи та помічника припиняється Адміністратором не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного наказу Міністерства юстиції України за умови внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру приватних виконавців України). При цьому норми Положення не передбачають у разі зупинення діяльності приватного виконавця надання доступу в Системі до Єдиного реєстру боржників іншій особі, зокрема, іншому приватному виконавцю, ними передбачено лише надання у такому випадку іншим особам доступу в Системі до діловодства, виконавчих проваджень та стягнутих за ними коштів, а не до Єдиного реєстру боржників (пункт 5 розділу І Положення). Через наведене у трьох попередніх абзацах [PERSON] не може у повній мірі реалізувати своє право власності щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме - розпорядитись цією квартирою шляхом її продажу [PERSON] , оформивши таке розпорядження у відповідності до вимог законодавства України, так як відповідний договір купівлі-продажу в силу положень статті 657 Цивільного кодексу України підлягає нотаріальному посвідченню, а останнє неможливо здійснити. Через ці самі обставини [PERSON] не може оформити право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку він придбав у [PERSON] . Зі змісту ж позовної заяви випливає, що [PERSON] та [PERSON] повністю виконали істотні умови договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проти цього не заперечила, а, як зазначалось вище, позов визнала. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично набув у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , проте не може оформити (у тому числі - зареєструвати) це право у передбаченому законодавством України порядку через неможливість нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу, укладеного 24.02.2021 р. між ним та [PERSON] у простій письмовій формі. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , тобто позов у частині цієї вимоги підлягає задоволенню. Вимога ж про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 24.02.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] , задоволенню не підлягає, оскільки обставини, на які посилається [PERSON] в обґрунтування позову, не є підставами для визнання цього договору дійсним, які передбачені частиною другою статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, що визначає єдиний випадок, коли суд може визнати договір, який потребує нотаріального посвідчення, дійсним (якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається), при цьому з встановлених раніше обставин випливає, що [PERSON] не ухилялась від нотаріального посвідчення договору.

Outcome: partial