Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У липні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які надає концерн «МТМ» за адресою: [ADDRESS] . За період з жовтня 2015 року по квітень 2020 року позивач надав зазначені послуги на загальну суму 31084,24 грн. Відповідачі оплату їх вартості не здійснювали, у зв`язку з чим станом на 01.05.2020 утворилась заборгованість у розмірі 31084,24 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів разом з понесеними ним судовими витратами у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування заперечень проти позову вказує, що позивачем не надано жодного доказу надання послуг з централізованого опалення відповідачам, оскільки ще 03.02.2008 відповідач здійснив відключення квартири від централізованого опалення, а позивач лише з 01.01.2009 згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 визначений як постачальник послуг з централізованого опалення. За таких обставин між сторонами відсутні будь-які правовідносини і до них не підлягають застосуванню норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005. Відповідно, у відповідачів не існує жодних зобов`язань перед позивачем. Також позивачем не надано жодного доказу факту споживання відповідачами послуг з централізованого опалення. Крім того, незважаючи на відсутність спірних відносин та порушених прав позивача, відповідач заявив про застосування позовної давності щодо вимог за період з жовтні 2015 по червень 2017 року. Щодо законності відключення від мереж централізованого опалення відповідач звернувся до суду з відповідним позовом, у зв`язку з чим просив зупинити провадження у даній справі. Ухвалою суду від 27.01.2021 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі було відмовлено. В судове засідання представник позивач не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому ЦПК України порядку. Із заявами про неможливість з`явитись до суду, про відкладення судових засідань не звертались. Приймаючи до уваги, що відповідачі обізнані про розгляд даної справи в суді, надали у встановлений строк відзив на позовну заяву, рішення у справі №334/8224/18 за позовом [PERSON] до Концерну «МТМ», на яке посилався в обґрунтування своїх заперечень відповідач, набрало законної сили, суд дійшов висновку, що неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, та відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до положень ч.4, ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються Концерном «МТМ» за вказаною адресою, є [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою з 31.10.2006 по теперішній час, [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною адресою з 09.08.2005 по теперішній час, та [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною адресою з 25.03.2009 по теперішній час., що підтверджується відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Квартира приватизована, особовий рахунок по сплаті комунальних послуг концерну «МТМ» № [NUMBER] оформлений на [PERSON] . Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води не укладено. Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, відповідачі не здійснили обов`язку щодо укладання договору з виконавцем послуг Концерном «МТМ», у зв`язку із чим Концерн «МТМ» надавав за вказаною адресою послуги з централізованого опалення у відповідності до положень Закону та Правил. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно розрахунку заборгованості, за період з 01.10.2015 по 30.06.2020 позивач надав послуги з централізованого опалення у житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] , на загальну суму 31019,90 грн. Оплата послуг з централізованого опалення у зазначений період не здійснювалась споживачами взагалі, що ними визнається. Таким чином, розмір заборгованості відповідачів за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2015 по 30.06.2020 становить 31019,90 грн. Суд відхиляє доводи відповідачів щодо відсутності обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення у зв`язку з тим, що такі послуги фактично не надавались у зв`язку з відключенням квартири відповідачів від централізованого опалення. Відповідачами не надано жодного підтвердження про фактичне здійснення від`єднання, а також, не було доведено, що квартиру відповідачів у 2008 році було від`єднано від централізованого опалення відповідно до порядку встановленого нормами Наказу Мінбуду України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води», яким було визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ІДО і ГВП. Відповідачі не довели, що теплові мережі квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , не підключені до місцевих (розподільчих) теплових мереж надавача цих послуг - Концерну «МТМ». У оприлюдненому Запорізькою міською радою переліку багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, у яких прийнято рішення про відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, у відсутня інформація про відключення квартири споживачів від центрального опалення. Вказані обставини були встановлені судом і під час розгляду справи за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за попередній період з жовтня 2011 року по липень 2015 року (справа №334/10867/15-ц, провадження №2/334/917/16). Не встановлено порушень прав відповідачів, як споживачів послуг, що надаються Концерном «МТМ», і при вирішенні спору між [PERSON] і Концерном «МТМ», де позивач просив суд визнати неправомірною бездіяльність концерну «Міські теплові мережі» щодо ненадання йому технічних умов на відключення квартири 26 лютого 2006 року від мереж централізованого опалення та зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» надати технічні умови на відключення від централізованого опалення квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2020 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено (справа №334/8224/18, провадження №2/334/418/20). За таких обставин, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, у зв`язку з чим за період з 01.10.2015 по 30.06.2020 виникла заборгованість у загальному розмірі 31019,90 грн. У запереченнях проти позову відповідач просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась з жовтня 2015 року по червень 2017 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Як встановлено судом, за спірний період з 01.10.2015 по 30.06.2020 оплата послуг з централізованого опалення відповідачами не здійснювалась, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 15.07.2020 року, таким чином, щодо вимог про стягнення заборгованості за період з жовтня 2015 року по червень 2017 року включно строки позовної давності сплинули, а тому у задоволенні позову в цій частині сді відмовити. В іншій\~частині позовні\~вимоги є\~законними,\~обґрунтованими і\~підлягають задоволенню.\~Так,\~згідно розрахунку\~позивача,\~за період\~з липня\~2017\~року по\~30.06.2020\~року \~заборгованість за\~послуги з\~централізованого опалення\~становить 20311,62 грн., яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачів\~в рівних\~частинах на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~ \~судовий збір\~у розмірі\~20102,00\~грн.,\~тобто по 457,82 грн. З кожного.

Outcome: partial