Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис від 12 червня 2021 року, згідно якого запропоновано стягнути заборгованість з нього у розмірі 101034,96 грн. Вважає, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримано вимог законодавства - не перевірено безспірності вимог кредитора, не враховано, що з моменту права вимоги минуло більше ніж три роки. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №76153 від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. Представника відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 09 лютого 2022 року, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, а відтак суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Треті особи належним чином повідомлені про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак пояснення на позовну заяву не подали, а відтак суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 16 липня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/0087/82/0082672. Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №76153 від 12 червня 2021 року, згідно якого запропоновано стягнути заборгованість з [PERSON] у розмірі 101034,96 грн. з метою виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №014/0087/82/0082672. Також, згідно виконавчого напису №76153 від 12 червня 2021 року стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року. Сума заборгованості складає: заборгованості за кредитом - 33864,59 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 13950,14 грн., заборгованості за штрафами та пенями - 53220,23 грн., а всього - 101034,96 грн. Витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріусу - 650,00 грн. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, у пп.3.2, 3.5 п.3 гл.16 розд.ІІ даного Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ від 29 червня 1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №201/11696/16-ц, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Однак, згідно оскаржуваного виконавчого напису при вчиненні виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2012 року включено і розмір пені, який нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Внаслідок наведеного, оскільки у розмір заборгованості за кредитним договором №014/0087/82/0082672 від 16 липня 2012 року включено розмір пені, який нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, розрахунок заборгованості за таким кредитним договором не є безспірним, а також позивач взагалі заперечує наявність заборгованості, покликаючись на те, що він не користується кредитом з 2014 року, відповідачем не подано до суду доказів щодо користування кредитним коштами позивачем з 08 квітня 2021 року, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення у повному обсязі. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved