Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 21.05.2015р. між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис №26. За час спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює поліцейським, він отримує високий дохід, крім того він є особою працездатного віку, а тому може надавати дитині матеріальну допомогу, проте добровільно цього не робить. Просить суд при винесенні рішення врахувати той факт, що їх дитина дуже хвороблива, часто хворіє на простудні захворювання (ГРВІ, ангіни, тонзиліти, запалення), тобто має хронічні захворювання, які потребують постійного понесення витрат на лікування дитини. Враховуючи теперішній рівень цін на продукти харчування, дитячий одяг та взуття, медикаменти, стан здоров`я дитини, вважає, що з відповідача потрібно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх доходів щомісячно. Такий розмір аліментів, в сумі з тими коштами, які витрачає на дитину вона, дасть змогу забезпечити дитині належні умови лікування, утримання та матеріального забезпечення. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, з дати подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. Ухвалою Тиврівського районного суду від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Відповідач в судові засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20) та розпискою (а.с. 22), а відтак відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача. Позивачка подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 21 травня 2015 року позивачка уклала шлюб з відповідачем в даній справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області 21 травня 2015 року (а.с. 5). [INFO] в сторін народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області 27 серпня 2015 року (а.с. 4). Шлюб між позивачкою та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач відмовляється. Дочка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, ця обставина підтверджується довідкою Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області № 06-33/4078 від 25 жовтня 2021 року (а.с. 8) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 жовтня 2021 року (а.с. 9). Відповідач працездатного віку, також має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої присуджено до сплати аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно, з 16 травня 2008 року до досягнення дитиною повноліття, що стверджується ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року (а.с. 26), а тому може матеріально допомагати в утриманні дочки [PERSON] . За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач фактично визнав вимоги в частині стягнення з нього саме в судовому порядку аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, але лише в частині, що відповідає 1/4 від розміру усіх доходів відповідача щомісячно. Так, щодо визначеного позивачем розміру аліментів 1/3, то слід зазначити, що дійсно відповідач має іншу неповнолітню дитину, відтак з урахуванням представленої ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року (а.с. 26) несе тягар по утриманню першої дитини. В той же час, суд роз`яснює позивачеві, що вона не позбавлена можливості в разі досягнення першою дитиною відповідача повноліття звернутися до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання спільної із ним дитини. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial