Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

07 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] , 2013 р.н., на обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог посилався на те, що його донці [PERSON] , [INFO] на підставі договорударування, посвідченого 25 лютого 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О.М. за реєстровим № 191, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Позивач вказує, що в будинку зареєстрований член сім`ї колишнього власника будинку - відповідач [PERSON] , [INFO] . Реєстрація відповідача перешкоджає реалізації прав дитини як власника будинку. В зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] , 2013 р.н. просив суд: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, останній просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування, посвідченого 25 лютого 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О.М. за реєстровим № 191, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 54293779 від 01 березня 2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 533767212119; номер запису про право власності: 13497848). Судом встановлено, що в будинку зареєстрованим залишився член сім`ї колишнього власника [PERSON] - відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання особи від 18 листопада 2019 року за вих. № 9339 та випискою з погосподарської книги. Згідно акту від 25 жовтня 2019 року, складеного головою квартального комітету № 21 в присутності сусідів, відповідач [PERSON] , 1987 р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак в житловому приміщенні з 2014 року по теперішній час не проживає. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачі мають право вимагати усунення порушень їхніх прав, як власників нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вимог ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Право користування спірним жилим приміщенням у відповідача [PERSON] було похідним від права власності [PERSON] на будинок, він як член сім`ї власника будинку, у відповідності до приписів ст. 150, 156 Ж України, мав право користуватися приміщенням для особистого проживання і проживання членів своєї сім`ї. [PERSON] , розпорядившись нерухомим майном (подарувавши будинок своїй доньці [PERSON] , [INFO] ), втратила право власності та користування зазначеним будинком, а отже і відповідач [PERSON] , як члени сім`ї колишнього власника будинку, втратив право користування даним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. У зв`язку з наведеним, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved