Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом згідно якого просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, встановити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації, стягнути з відповідача аліменти за минулий період, починаючи з часу розірвання шлюбу - 27.09.2017 року, виходячи з розміру 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а також судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 27.09.2017 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/9475/16-ц розірвано шлюб між нею та відповідачем, неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з нею. Після розірвання шлюбу відповідач не підтримує зв`язки з донькою, не виявляє бажання добровільно брати участь у її вихованні та утриманні, нехтує своїми обов`язками батька по відношенню до дитини, проживаючи окремо ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини. На даний момент позивачу нічого не відомо про місце роботи відповідача та дохід, який він отримує. Наскільки, їй відомо, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, яких необхідно утримувати, відповідач не має, є фізично здоровим. За таких обставин позивачка уважає, що аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, є тим мінімально необхідним для утримання та виховання неповнолітньої дитини в теперішніх умовах. Що стосується обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період позивач зазначає, що в даному випадку ухилення батька є очевидним, так як навіть до розірвання шлюбу вони фактично припинили спільне проживання, в судові засідання він жодного разу не з`явився, його фактичне місце знаходження їй не відоме, засобами мобільного зв`язку встановити контакт не вдалося. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2017 року у справі № 308/9475/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Проживання дитини з матір`ю відповідачем не заперечується. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. А тому враховуючи наведене, суд уважає, що з [PERSON] , слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий період суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17). Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однак, доказів того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, на виконання ч.2 ст. 191 СК України, позивачем не подано. Твердження позивача про те, що ухилення відповідача від сплати є очевидним, з огляду на окреме проживання відповідача від матері з дитиною суд не бере до уваги, з огляду на вищенаведене та приписи ч.1 ст. 191 СК України. Посилання позивачки на необізнаність щодо фактичного місця проживання відповідача та відсутність з ним засобів мобільного зв`язку також не може бути обставиною, яка звільняє позивача від необхідності виконання вимог ч.1 ст. 191 СК України. Проте, як випливає з позовної заяви, жодних заяв про необхідність сплати аліментів на утримання доньки, направлених, зокрема, за зареєстрованим місцем проживання чи іншою відомою позивачу адресою проживання, позивач відповідачу не надсилала, інших заходів щодо встановлення місця роботи відповідача та вжиття заходів щодо стягнення з нього аліментів позивачем також не вжито. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий період є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Вказані положення СК України кореспондуються із приписами абзацу сьомого частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відповідно до якого, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. А тому враховуючи, що з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, вони підлягають безумовній індексації у порядку, який визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», вимога про встановлення судом, що розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації є безпідставною Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial