Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 25.03.2021 вчинено виконавчий напис № 4650 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 9 407,84 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що Позивач є боржником ТОВ «Вердикт Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» було відступлено право вимоги за кредитним договором № AG7480305, укладеного 21.02.2019 між Позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро». Строк платежу за вказаним кредитним договором настав, сума заборгованості складає 9 407,84 грн. На підставі викладеного, Позивач просила суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Відповідача всі понесені нею витрати. Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та проведення судового засідання по суті призначено на 17.11.2021. Ухвалою суду від 20.09.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 66341480, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. Від представника позивача - адвоката Клюєвої І.С., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, у відзиві просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4650, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № AG7480305, укладеного 21.02.2019 між Позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро» (надалі - Кредитний договір), заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Дінеро», на підставі Договору № 22-08/19 від 22.08.2019 про відступлення права вимоги, є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк, за який проводиться стягнення за виконавчим написом: з 22.08.2019 по 25.03.2021. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 9 407,84 грн. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Не погоджуючись із доводами, викладеними в позовній заяві, Відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що Відповідачем при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису були дотримані всі вимоги чинного законодавства щодо порядку вчинення виконавчих написів. Крім того, Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки заявлені витрати, на думку Відповідача, не визначені, чим не дотримано вимоги статей 133, 134 ЦПК України. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань, стягувач не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому Позивач була позбавлена можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису, що міститься в матеріалах справи, випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за Кредитним договором за період з 22.08.2019 по 25.03.2021. Однак, вказаний договір був укладений 21.02.2019 між Позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро». При цьому, матеріали справи не містять та Відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. Крім цього, документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку Відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», не є безспірною. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитного договору, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послався приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. у виконавчому написі № 4650 від 25.03.2021. Таким чином, станом на 25.03.2021 у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за вищезазначеним Кредитним договором. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4650, вчинений 25.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 9 407,84 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Суд відхиляє доводи Відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки вирішення питання щодо цих витрат Позивачем не ставилось. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved