Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтуває тим, разом з нею проживають та перебувають на її повному утриманні неповнолітній брат [PERSON] , [INFO] та малолітня сестра [PERSON] , [INFO] . Батьками її брата та сестри є [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач, який є батьком дітей, їх життям не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними та будь- якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Після смерті дружини - матері дітей, відповідач залишив місце реєстрації, та в будинку, де раніше проживала сім`я, не проживає, його місце перебування на даний час не відоме. За таких обставин позивачка переконана, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач заявлені позовні вимоги визнає повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, позовні вимоги підтримує повністю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 16 червня 2021 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 01 липня 2021 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання ч. 7 ст. 187 ЦПК України, 07 липня 2021 року наслано запит на інформацію про місце перебування (проживання) відповідача. 09 липня 2021 року надійшла відповідь на запит, в якій зазначено, що відповідач зареєстрований за адресою вказаною у позовній заяві, проте фактичне місце проживання його невідоме. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчий розгляд справи призначено на 08 годину 30 хвилин 16 вересня 2021 року. Так, ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї додатками та судові повістки, поштовим зв`язком були надіслані відповідачеві та третій особі за місцем реєстрації, що підтверджується зворотніми поштовими відправлення. Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення від 28 липня 2021 року на офіційному сайті суду. 16 вересня 2021 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. До підготовчого судового розгляду, призначеного на 13 годину 11 березня 2022 року, позивач надіслала до суду клопотання про збільшення позовних вимог, а саме: призначити її опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За результатами підготовчого судового засідання судом винесено ухвалу якою задоволено клопотання позивачки про збільшення позовних вимог, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 00 хвилин 24 березня 2022 року. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, позивачка у судове засідання не з`явилася. Однак, через канцелярію суду, позивачка надіслала заяву, згідно з якою збільшені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та проводити судове засідання без її участі, а також приєднати до матеріалів справи подані нею документи, а саме: довідки з лікарні, про склад сім`ї, про стан здоров`я, договір дарування житлового будинку. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, відповідач у судове засідання не з`явився. Однак, через канцелярію суду, надіслав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає повністю та просить проводити судове засідання без його участі. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, у судове засідання свого представника у судове засідання не надіслала. Однак, через канцелярію суду, представник третьої особи - начальник служби Секрет Л.М. надіслала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просять проводити судове засідання без її участі. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З позовної заяви судом встановлено, що позивачка - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , у приватному будинку свого чоловіка. За інформацією Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від, спільно з позивачкою проживають та перебувають на її утриманні неповнолітній брат [PERSON] , [INFO] , та малолітня сестра [PERSON] , [INFO] . Батьками вказаних дітей є [PERSON] та [PERSON] , яка [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 травня 2021 року. Після смерті дружини відповідач покинув місце своєї реєстрації та в будинку, який належав померлій не проживає. За життя померлої [PERSON] та після її смерті відповідач регулярно вживав алкогольні напої, участі у вихованні неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] не приймав. Тому, позивачка в травні 2021 року змушена була забрати їх до власного місця проживання, де вони проживають до даного часу. Вона повністю опікується інтересами і потребами своїх братика та сестрички, піклується про них, займається їх вихованням, слідкує за їх розвитком та здоров`ям, що підтверджується актом обстеження побутових умов від 07 травня 2021 року. Актом обстеження умов проживання від 31 травня 2021 року встановлено, що житловий будинок в якому проживає позивачка повністю відповідає умовам для проживання дітей, навчання та проведення дозвілля їх дозвілля, є необхідні меблі та побутова техніка. [PERSON] не перешкоджала і не мала наміру перешкоджати спілкуванню відповідача з його дітьми [PERSON] та [PERSON] . Згідно з психолого-педагогічними характеристиками наданими директором Насташівської ЗЗСО, [PERSON] навчається у Насташівській ЗЗСО з першого класу, володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні навчальних досягнень, має добру пам`ять, на уроках уважний, емоційно врівноважений, характеризується організованістю, дотриманням правил, до виконання доручень ставиться сумлінно. Батько [PERSON] , не цікавиться життям сина, не бере участі в його вихованні, контакту зі школою де навчається син не підтримує, із вчителями не спілкується. [PERSON] навчається Насташівській ЗЗСО з вересня 2019 року. На даний час дитина проживає в сім`ї сестри [PERSON] та сім`ї брата [PERSON] . До смерті матері, [PERSON] проживала з нею, мати приймала активну участь в житті дівчинки, часто телефонувала вчителю, цікавилася її життям в класі, батько [PERSON] участі в житті та дозвіллі дитини не приймав. Відповідно до довідки-характеристики на [PERSON] старости с. Насташка виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 27 травня 2021 № 124 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації чоловік не проживає, місце проживання невідоме. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток встановлений статтею 150 СК України. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно з ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в його утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має можливість брати участь в утриманні свого сина. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню малолітнього сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3. ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Висновки суду Суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своїх дітей та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дітей. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, так як дійсно не приймає участі у вихованні дітей, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей та призначення над ними опікуном [PERSON] , з якою проживають діти з травня 2021 року. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач суду не надав. Оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткого мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 червня 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуном [PERSON] над неповнолітнім [PERSON] та малолітньої [PERSON] , судом встановлено наступне. Враховуючи висновок Рокитнянської селищної ради Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] та клопотання представника третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про призначення опікуном [PERSON] над дітьми, в разі вирішення судом питання про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо дітей, суд дійшов висновку про встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] та малолітньою [PERSON] , позбавлених батьківського піклування та призначення їх опікуном [PERSON] відповідно до подання органу опіки та піклування. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1816 грн, сплачений нею при поданні позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 50 від 15 червня 2021 року. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved