Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 63330 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 7566 грн. 28.12.2021 приватним виконавцем Виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 68012621 на підставі вказаного виконавчого напису. Позивач вважає даний виконавчий напис нотаріуса протиправним, оскільки не погоджується із безспірністю нарахованої йому банком заборгованості, а також з правом нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі не посвідчених нотаріально кредитних договорів. У зв`язку з цим позивач просив визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати в сумі 1488 грн 60 коп. у вигляді сплаченого судового збору. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 25.01.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою за клопотанням позивача було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" копію виконавчого напису від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, який зареєстрований в реєстрі за №63330, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості, а також належним чином завірені копії документів які подавалися для його вчинення; а у приватного виконавця Виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича - належним чином завірені копії матеріалів вчинення приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною виконавчого напису від 11.06.2021 який зареєстрований в реєстрі за № 63330, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованості. Ухвалою суду від 25.01.2022 було задоволено заяву позивача у даній справі про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 63330 від 11.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» грошових коштів. Відповідач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» копію ухвали суду від 25.01.2022 та доданих до неї матеріалів отримало 31.01.2022, відзив до суду не направило, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило (а.с. 42-43). Також відповідач не надав витребувані у нього докази, а саме копію спірного виконавчого напису з копією документів які подавалися для його вчинення. Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. копію ухвали суду від 25.01.2022 та доданих до неї матеріалів фактично не отримала. Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 26-27). Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку, копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, з урахуванням положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається, що третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. отримала копію ухвали від 25.01.2022 та копію доданих до неї матеріалів позовної заяви 26.01.2022. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець Турський О.В. копію ухвали суду від 25.01.2022 та доданих до неї матеріалів отримав 28.01.2022 (а.с. 28). Треті особи письмових пояснень до суду не направили, жодних заяв чи клопотань також не направляли. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3605500536/213312 предметом якого є фінансовий кредит в розмірі 2000 грн, який надавався позивачу строком на 30 днів до 17.02.2020 під 675,25% річних (а.с. 32-34). 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 63330 за яким вирішив стягнути з [PERSON] на користь правонаступника ТОВ «ГОУФІНГОУ» - ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованість за кредитним договором №3605500536/213312 від 19.01.2020 за період 03.06.2021 по 09.06.2021. Сума заборгованості складає 6366 гривень, в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 2000 грн; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4366 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 1200 грн, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 7566 грн (а.с. 34 зворот). Виконавчий напис набрав чинності з дати вчинення - 11.06.2021. 28.12.2021 на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68012621, а постановою від 10.01.2022 звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 36-38). Відповідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік), зі змінами внесеним постановою КМУ від 27.05.2015 р. № 347 «Про внесення зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів вже не чинні. Крім того, главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В даному випадку, відповідачем суду не надано доказів, які б доводили наявність заборгованості перед ним позивача у тому розмірі, у якому нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а тому суд не може констатувати безспірність вимог банку. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також, суд погоджується з позивачем у тому, що п. 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, однак, в даному випадку, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису керувався лише п. 2 даного Переліку, а тому у цій справі посилання на відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору жодного значення не має. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1488 грн 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 6, 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved