Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 09 серпня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем вони мають повнолітнього сина [PERSON] , який на даний час проживає та навчається у Польщі на ІІ курсі Загальноосвітнього ліцею, Комплексу середніх шкіл ім. Ігнація Яна Падеревського. Позивач зазначає, що син навчається на денній формі навчання, вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 21 756 гривень, у зв`язку з чим останній потребує допомоги, яку вона одноосібно не спроможна надати в належному розмірі, так як має на утриманні інших неповнолітніх дітей, при цьому отримує мінімальну заробітну плату та інших видів доходу у неї немає. Оскільки відповідач у добровільному порядку допомоги не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним, працює у ТОВ «Рівненська продуктова компанія», стабільно отримує заробітну плату в розмірі близько 7000 гривень та пенсію, інших дітей немає, аліменти нікому не сплачує, [PERSON] , вказуючи на приписи норм права, які містяться в ст.ст. 199-201 Сімейного кодексу України, просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання. 22 березня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, у якому останнім уточнено позовні вимоги та, з огляду на наявність у відповідача інших утриманців, ставиться вимога про стягнення з нього на користь позивача аліментів на повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2022 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилися, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення останніх про місце, час та дату розгляду справи. Від представника позивача надійшло клопотання, у якому останній просить справу розглянути без його участі, участі позивача та третьої особи, і задовольнити змінені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини свого заробітку (доходу). Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] , який є учнем 2Б (В) класу Загальноосвітнього Ліцею Комплексу Середніх Шкіл ім. Ігнація Яна Падеревського в м. Сулеювек з 01 вересня 2019 року, орієнтовно завершить навчання в 2024 році. Вказані обставини не оспорюються відповідачем та підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бабинською сільською радою Гощанського району 15 січня 2004 року, довідки Загальноосвітнього Ліцею Комплексу Середніх Шкіл ім. Ігнація Яна Падеревського в м. Сулеювек від 19 січня 2022 року. Рішеннями Гощанського районного суду Рівненської області 02 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб та 04 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 15 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку утримувати сина у зв`язку з тим, що він продовжує навчання, звернулася до суду з даним позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главами 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, зокрема продовження сином сторін по справі, [PERSON] , навчання і у зв`язку з цим його потребою матеріальної допомоги відповідача, а також можливістю останнього надавати таку допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує аргументи позивача щодо навчання сина та потреби у зв`язку із цим у матеріальній допомозі батька на період такого навчання, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, виходячи з вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, який працевлаштований, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, що підтверджується письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства, вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 182, 198-201 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, підлягають захисту шляхом задоволення позову частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 992 гривні 40 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved