Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

20 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивачка, посилаючись на ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.ст.110,112 СК України, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 225. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 грудня 2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київській області, актовий запис № 225. Під час шлюбу у них народилося п`ятеро дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що нормальні сімейні стосунки у сторін так і не склалися. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвели до припинення шлюбу між позивачем та відповідачем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сторони довгий час проживають окремо. Позивач категорично налаштована на розлучення та просить не давати термін для примирення. Між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо участі у вихованні спільних дітей. Спору щодо місця проживання спільних дітей немає. Спільне майно між позивачем та відповідачем поділене порівну, тому спірних питань з даного приводу немає. Ухвалою судді від 26 січня 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 21 лютого 2022 року. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст.\~223\~ЦПК України та призначено нове судове засідання на 02 березня 2022 року. У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, часу і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано. Належно оформлена заява про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходила. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 02 березня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 08 грудня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 08 грудня 2007 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 225. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.8). Під час шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, матір`ю позивач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи (а.с.9-15). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися. Між ними відсутнє взаєморозуміння та у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Між сторонами втрачені всі фізичні і духові зв`язки. Сторони припинили шлюбні відносини та довгий час проживають окремо. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Як вбачається з доводів позовної заяви, не спростованих відповідачем, домовленостей щодо місця проживання та виховання дітей між сторонами досягнуто. У поданій до суду заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею ( а.с.26). Спору щодо майна, набутого за час шлюбу, у сторін немає. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 992 гривень 40 копійок, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved