Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам?янської міської ради звернулось до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У своєму позові позивач посилався на те, що у березня 2020 році у зв`язку з тим, що до Кам`янського ВП ГУНП надійшло повідомлення від сусідів щодо загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини. При спільному відвідуванні адреси проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , інформація знайшла своє підтвердження. Мати дитини гр. [PERSON] перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, умови проживання в квартирі не задовільні, їжа для дитини відсутня, хлопчик був брудний та мав занедбаний вигляд. Враховуючи ситуацію, як склалась, спеціальними службами у справі дітей міської ради спільно з працівниками патрульної поліції та сектору ювенальної превенції малолітню дитину було влаштовано до міської дитячої лікарні. Враховуючи те, що мати дитини, з її слів, перебувала в скрутному матеріальному становищі, потребувала працевлаштування та покращення житлово-побутових умов було тимчасово влаштовано до КЗ «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» ДОР. В період з травня по грудень 2020 р. мати хлопчика гр. [PERSON] виходила на зв`язок зі спеціалістами служби у справах дітей міської ради, надавала письмові пояснення, виявляла бажання повернути дитину в сім`ю. З січня 2021 р. [PERSON] перестала контактувати з суб`єктами соціальної роботи, надавати доступ до житлового приміщення, всі наявні контактні номери її телефонів поза зоною досяжності. У зв`язку з досягненням дитиною [PERSON] , [INFO] чотирирічного віку хлопчика переведено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей КМР», де дитина перебуває на теперішній час. Мати дитину в закладі не відвідує, не цікавиться станом його здоров`я, можливо навіть не знає про переведення її сина з будинку дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Тому просять суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; передати малолітнього - [PERSON] , [INFO] , під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам?янської міської ради до вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання; стягувати з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітнього - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує, щодо заочного рішення не заперечує, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки до суду не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 р. призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09 грудня 2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 12 (а.с.9). Батько дитини [PERSON] , [INFO] - помер, що вбачається відповідно до свідоцтва про смерть № 386 (а.с.10). В березні 2020 р. до Кам`янського ВП ГУНП надійшло повідомлення від сусідів щодо загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини. При спільному відвідуванні адреси проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , інформація знайшла своє підтвердження. Мати дитини гр. [PERSON] перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, умови проживання в квартирі не задовільні, їжа для дитини відсутня, хлопчик був брудний та мав занедбаний вигляд. Враховуючи ситуацію, як склалась, спеціальними службами у справі дітей міської ради спільно з працівниками патрульної поліції та сектору ювенальної превенції малолітню дитину було влаштовано до міської дитячої лікарні. Враховуючи те, що мати дитини, з її слів, перебувала в скрутному матеріальному становищі, потребувала працевлаштування та покращення житлово-побутових умов було тимчасово влаштовано до КЗ «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» ДОР, що підтверджується листом від 17.03.2020 р. № 131 (а.с. 12). В період з травня по грудень 2020 р. мати хлопчика гр. [PERSON] виходила на зв`язок зі спеціалістами служби у справах дітей міської ради, надавала письмові пояснення, виявляла бажання повернути дитину в сім`ю. З січня 2021 р. [PERSON] перестала контактувати з суб`єктами соціальної роботи, надавати доступ до житлового приміщення, всі наявні контактні номери її телефонів поза зоною досяжності. У зв`язку з досягненням дитиною [PERSON] , [INFO] чотирирічного віку хлопчика переведено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей КМР», де дитина перебуває на теперішній час, що підтверджується повідомленням від 08.04.202 р. № 195 (а.с13). Мати дитину в закладі не відвідує, не цікавиться станом його здоров`я, можливо навіть не знає про переведення її сина з будинку дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, тому згідно до висновку виконавчого комітету Кам?янської міської ради від 22.07.2021 № 8 вих. - 20/605 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним. При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак цього не зробила, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з дитиною, проживає окремо від дитини, а тому вимоги позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам?янської міської ради про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів з відповідачів на утриманні дитини, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А тому враховуючи, те що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1 984|,80 грн. з відповідача, а також оскільки, при подачі позовної заяви щодо вимог про стягнення аліментів було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved