Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

20 січня 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис № 12640, яким з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» стягнуто заборгованість у розмірі 29846,35 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням чинного законодавства. Окрім того, позивач зазначає, що жодного обґрунтування розрахунку виконавчий напис не містить, а також зазначає, що жодних правовідносин з ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» не мав. На підставі викладеного, просив суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Ухвалою суду від 21 січня 2022 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 12640 від 15.03.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2022 по справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано необхідні докази. 04 квітня 2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. В заяві зазначено, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. у судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав суду заяву, в котрій просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного. 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.. вчинено виконавчий напис реєстровий № 12640, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 018-99909-020413 від 03.04.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а саме заборгованості у сумі 29696,35 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за суму кредиту - 14909,90 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кердитом - 13661,45 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1125 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 150,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 29846,35 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.07.2019 по 27.01.2021 (а.с. 9). На підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. від 13.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65417230 з примусового виконання виконавчого напису № 12640 виданого 15.03.2021 року (а.с.а.с. 9,13). Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач стверджує, що розмір кредитної заборгованості є спірним, оскільки він не підтверджений належними документами, виконавчий напис виконано на нотаріально не посвідченому договорі. Дані твердження позивача не спростовуються відповідачем. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, суд приходить до висновку про порушення процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із позовною заявою у розмірі 992,40 грн. Отже, викладене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Outcome: approved