Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

\~Позивач [PERSON] 22.10.2021 звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року. Відповідач є батьком позивача, який починаючи з 2017 року покинув дане житло, в ньому не проживає, та не з`являється взагалі. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу певні незручності, які виникають зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права позивача, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання, був повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу №36887463 від 21.12.2012 КП «Котовського міськрайонного бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2012 та копією технічного паспорту на квартиру від 19.12.2012. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] з 03.04.2013. Факт того, що відповідач у вказаній житловій квартирі не проживає підтверджується актом ПП «Курінь-2», відповідно до якого [PERSON] , дійсно за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 08 травня 2017 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved