Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що її батько, [PERSON] , який помер [INFO] , при житті, 25 листопада 2008 року, зробив письмове розпорядження щодо свого майна на її користь. Позивачка вчасно звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну батькові земельну ділянку (пай). Однак, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на житловий будинок [ADDRESS] через реєстрацію спадкового господарства як колгоспного двору, головою якого був спадкодавець. Зазначає, що на 15 квітня 1991 року у спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: позивачка [PERSON] , 1961 р.н., її батько [PERSON] , 1929 р.н., її матір [PERSON] , 1939 р.н., чоловік позивачки [PERSON] , 1958 р.н., діти позивачки - відповідачі [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 1984 р.н. Матір позивачки, [PERSON] , 1936 року народження, померла [INFO] . Чоловік позивачки [PERSON] , який проживав у спірному домоволодінні, помер [INFO] . Позивачка вказує, що після смерті батьків та чоловіка фактично вступила в управління спадковим майном: доглядає та обслуговує спадкове господарство, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, обробляє земельну ділянку, вчиняє інші дії щодо збереження майна, та вчасно звернулася до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, проте через відмову нотаріуса не може належним чином реалізувати своє спадкове право. Провадження у справі відкрито 09.12.2021 року. Ухвалою суду від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.02.2022 року. Судовий розгляд справи 24.02.2022 року не відбувся та відкладено на 16.03.2022 року. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо задоволення позову. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступне. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 травня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Довідкою № 24/680, виданою 24 листопада 2021 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що назва вулиці Панаса Мирного на території округу не змінювалася. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 10005 від 13.10.2021, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 405 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 10.05.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності від 03.07.93, регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР 1963 року володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року N 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним /статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених вище нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Встановивши, що будинок за адресою: [ADDRESS] на час набрання чинності Закону України «Про власність» від 15.04.1991 був збудований, то вказаний спір щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, повинно вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. На час набрання чинності ЗУ «Про власність» 15.04.1991 у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1929 року народження, дружина [PERSON] , 1939 р.н., зять [PERSON] , 1958 р.н., дочка [PERSON] , 1961 р.н., онук [PERSON] , 1981 р.н., онучка [PERSON] , 1984 р.н.; суспільна група господарства - колгоспника, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 11 (ос.рах. 947) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 роки, виданим Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради 08 вересня 2021 р. № 24/611. Враховуючи наведене, домогосподарство по [ADDRESS] належало усім його членам на праві сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному. За заповітом, посвідченим 25.11.2008 секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 374, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , усе належне йому майно, в тому числі житловий будинок у [ADDRESS] , заповів [PERSON] . Заповіт є чинним, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46486784 (номер в реєстрі нотаріальних дій 374), що стверджується копією інформаційної довідки № 37919275 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 18.07.2014 Городенківською районною державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] помер [INFO] у с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 08 січня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] ; разом з ним на день його смерті проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1939 р.н., зять [PERSON] , 1958 р.н., онук [PERSON] , 1981 р.н., що підтверджується довідкою № 24/684, виданою 24 листопада 2021 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27.09.1961 Городенківським рай бюро ЗАГС, запис за № 31 від 22 листопада 1954 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Підтвердженням того, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] є свідоцтво про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району, запис за № 73 від 09 вересня 1961 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.10.1980 Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, згідно якого позивачка при укладенні шлюбу з [PERSON] , [INFO] , змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Факт укладення шлюбу позивачкою підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 1980 р., запис за № 37 від 04 жовтня 1980 р. в книзі записів актів про укладення шлюбу. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/6 (4/24) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно копії спадкової справи № 207/2014, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 16 липня 2016 р. позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 544, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,9121 га, кадастровий номер 2621687000:02:003:0024, що розташована в урочищі «Лози» на території Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 415152, виданого 11 листопада 2008 р. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дружина померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання. Таким чином, [PERSON] успадкувала 1/4 від 1/6 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] після смерті чоловіка, що становить 1/24 від цілого домоволодіння. За заповітом, посвідченим 25.11.2008 секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 375, мати позивачки, [PERSON] , [INFO] , усе належне їй майно, в тому числі житловий будинок у [ADDRESS] заповіла [PERSON] , 1961 року народження. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46486798 (номер в реєстрі нотаріальних дій 375), що стверджується копією інформаційної довідки № 63823048 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 05.03.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] померла [INFO] у с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 300 від 28 грудня 2020 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] ; разом з нею на день її смерті проживав та був зареєстрований зять [PERSON] , 1958 р.н., що підтверджується довідкою № 24/691, виданою 24 листопада 2021 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/24 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті чоловіка та 1/6 частки (4/24), що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (05.03.2021). Копією Витягу № 63823090 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.03.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67305606 (номер у нотаріуса 93/2021), спадкодавець - [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] , що стверджується копією спадкової справи № 93/2021, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Чоловік позивачки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 160 від 03 березня 2021 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований один по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 24/690, виданою 24 листопада 2021 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/6 (4/24) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Згідно копії спадкової справи № 94/2021, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (05.03.2021). Копією Витягу № 63823201 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.03.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67305642 (номер у нотаріуса 94/2021), спадкодавець - [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Відповідачі у справі, [PERSON] та [PERSON] , є дітьми позивачки та померлого [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області та серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Будучи спадкоємцями першої черги за законом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли, оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 1463/02-31 від 23 листопада 2021 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами колишнього колгоспного двору не визначені. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 20.10.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1971 р., господарські будівлі та споруди - в 1971, 1980, 1988 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 25.11.2021 становить 121 660 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством закріплена земельна ділянка розміром 0,25 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 24/6685, виданою 24 листопада 2021 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297657277, сформованої 03.02.2022, відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Отже, позивачка [PERSON] успадкувала у житловому будинку [ADDRESS] 3/24 частки після смерті батька [PERSON] , 5/24 частки після смерті матері [PERSON] та 4/24 частки після смерті чоловіка [PERSON] , які належали їм як членам колишнього колгоспного двору. Також позивачці належить 4/24 частки у житловому будинку [ADDRESS] , як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 16/24 (2/3) часток. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Згідно поданих до суду відповідачами власноручно написаних заяв, відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають позов в повному обсязі та просять задовольнити позовні вимоги. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №588/1311/17 від 15.06.2020 року. Суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою права власності на увесь житловий будинок, оскільки відповідачі правомірно набули право власності на свої частки та не вчиняли дій, що можуть свідчити про їхню відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Враховуючи наведене, суд не може взяти до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] як спадкоємицею за заповітом та за законом. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial