Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2021 їхня спільна з відповідачем донька проходить навчання на денній формі в Вінницькому кооперативному інституті, договір укладено на 3 роки. Послуги надаються на платній основі, оплата здійснюється що семестру, загальна вартість навчання становить 49 500 грн. За перший семестр позивачем вже було сплачено 7 000 грн., а до 25 грудня цього року необхідно сплатити ще 7 000 грн. Позивач зазначає, що 10.07.2013 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час її доходів та отриманих аліментів на дитину не вистачає для оплати вартості навчання доньки, окрім яких також є витрати на дорогу, одяг, книги. Відповідач жодної участі у додаткових витратах не бере. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 50% від загальної вартості навчання в сумі 24 750 гривень. Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 26). Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву вказав, що зазначені позивачем витрати пов`язані з освітніми послугами, тому не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді розвитку здібностей. Оскільки держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах та надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідач вважає, що позивачкою не доведено, що здобуття донькою даної освіти зумовлено особливими обставинами та розвитком її здібностей та не доведено факту здійснення відповідних платежів, оскільки договір про надання освітніх послуг укладено 02.08.2021, а відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера Вінницького кооперативного інституту грошові кошти прийняті від [PERSON] 23.07.2021, тобто до укладення вказаного договору та не від позивачки. Крім того, необхідність стягнення коштів за весь період навчання ґрунтується на припущеннях, оскільки факт отримання освітніх послуг у 2022 - 2025 роках не настав, а лише припускається позивачем. Позивачем не надано доказів того, чи використані можливості отримання освіти на безоплатній основі. Крім того, відповідач проживає у м. Збараж разом з матір`ю, яка є пенсіонеркою та перебуває на його утриманні. Відповідач не працює та жодних доходів не отримує, має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворіє, у зв`язку з чим несе постійні виграти на лікування та перебуває на обліку лікарської комісії щодо інвалідності. Позивач є здоровою, хронічними захворюваннями не страждає, непрацездатних осіб, інших неповнолітніх дітей на у триманні не має, працевлаштована та отримує дохід (а.с. 45 - 48). Позивач на підставі ст. 179 ЦПК України надала суду відповідь на відзив, в якій вказала, що їхня з відповідачем донька проживає разом з нею та її батьками, відповідач жодного разу не цікавився ні побутовим життям, ні освітою доньки та окрім аліментів жодної допомоги не надавав. Позивач не в змозі надати доньці повноцінну університетську освіту, тобто без навчання в коледжі дитина взагалі може залишитись без професійної освіти. Відповідач офіційно не працює, однак аліменти відповідачем сплачувались завжди вчасно. Позивачці відомо, що аліменти сплачувала мати відповідача, а сам відповідач перебував на роботі за кордоном, а саме в Польщі на посаді енергетика. Зазначає, що відповідач дійсно має ряд хронічних хвороб, але об`єктивно його стан є задовільним, всі фізіологічні показники в нормі. Пояснення відповідача про те, що він утримує свою матір суперечить його твердженням про те, що він не має жодних доходів та належного стану здоров`я навіть для утримання доньки. Також позивачка зазначає, що нею були надані готівкові кошти дочці та дочка здійснила фактичну оплату навчання через касу навчального закладу, а договір на навчання було підписано після винесення наказу про зарахування абітурієнта. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 50% від загальної вартості навчання в сумі 24 750 гривень (а.с. 62 - 64). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак попередньо надала суду заяву, якою вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи просить проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, судове засідання просить проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2006 (а.с. 10). З копії довідки, виданої Вінницьким кооперативним інститутом за № 676 від 09.09.2021, вбачається, що [PERSON] навчається у Фаховому коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту І рівня акредитації на І курсі денної форми навчання спеціальності 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» за освітнім ступенем Фаховий молодший бакалавр, на договірній основі, стипендії не отримує, термін навчання - 3 роки: з 01.09.2021 до 30.06.2024 (а.с. 12). Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 770 від 23.07.2021, від [PERSON] прийнято 7 000 гривень за навчання у Вінницькому кооперативному інституті (а.с. 13). За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільної з позивачем доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 15 - 16). Згідно наданих довідок про доходи, позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 03.11.2020 на посаді кухонного робітника, та її дохід за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року, без врахування утримань, склав 44 503, 77 грн. (а.с. 17, 18). Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 копії Договору № 18 про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом від 02.08.2021, укладеного між Вінницьким кооперативним інститутом («Виконавець») та [PERSON] («Замовник»), оплата освітніх послуг здійснюється посеместрово шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок виконавця або вноситься готівкою в касу виконавця відповідно до 25 серпня за І семестр та до 25 грудня поточного року за ІІ семестр, вартість освітньої послуги становить за І рік навчання - 14 000 гривень, за 2 рік навчання - 17 000 гривень, за 3 рік навчання - 18 500 гривень, загальна вартість освітньої послуги становить 49 500 гривень (а.с. 19 - 20). Відповідно до п.п. 2.1. копії Договору № 18 про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом від 02.08.2021, виконавець зобов`язався надати Студенту освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти (а.с. 19). Згідно з довідкою МКП ПОБ «Добробут» № 1459 від 04.01.2022, до складу сім`ї [PERSON] входять: мати [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , швагро [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] (а.с. 49). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , [PERSON] , 1948 р.н., є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком (а.с. 50). Згідно з копією довідки МКП ПОБ «Добробут» № 1322 від 06.12.2021, [PERSON] ніде не працює з 29.11.2018 року по даний час (а.с. 51). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 571, наданих станом на 04.01.2022, інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року відсутня (а.с. 52). Згідно наданих відповідачем копій виписок із медичних карт стаціонарного хворого 3749 та з амбулаторної картки 2683, [PERSON] періодично перебував на стаціонарному лікуванні та йому рекомендовано спостереження кардіолога, сімейного лікаря, уникнення фізичного навантаження (а.с. 53, 54). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 749/106/17 (№6-1489цс17) роз`яснив, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18, від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Згідно ст. 47 Закону України «Про вищу освіту», освітній процес - це інтелектуальна, творча діяльність у сфері вищої освіти і науки, що провадиться у закладі вищої освіти (науковій установі) через систему науково-методичних і педагогічних заходів та спрямована на передачу, засвоєння, примноження і використання знань, умінь та інших компетентностей у осіб, які навчаються, а також на формування гармонійно розвиненої особистості. Тобто здобуття вищої освіти не зумовлено розвитком особливих здібностей дитини, а є реалізацією її права на вільний вибір професії, що вимагає певних знань та умінь, що здобуваються під час навчання у відповідному навчальному закладі. Тому суд вважає, що такі витрати повинні покриватися за рахунок аліментів на утримання дитини. Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 по справі №336/1488/19 зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Твердження позивача про те, що такі витрати не охоплюються аліментними зобов`язаннями суд оцінює критично, оскільки позивачем не доведено недостатність сплачених аліментів на утримання дитини для покриття, в тому числі, витрат на її навчання, а також позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовлюють здобуття освітніх послуг дочкою саме на платній основі, в зв`язку з чим суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору, від сплати якого звільнено позивача, необхідно компенсувати за рахунок держави. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed