Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду Шевченківського районного суду м. Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 20.01.2020 і зареєстрований в реєстрі за № 908, таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2020 року він дізнався, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., відкрито виконавче провадження № 63407937 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 908 від 20.01.2020 р. про стягнення заборгованості у розмірі 37628,34 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «ФКУА») за кредитним договором № 50029339 від 30.07.2012, укладеного між ним та ПАТ «Альфа-банк», на суму 20 000,00 грн. Зазначає, що йому не направлялось будь-яких повідомлень про наявність заборгованості за кредитним договором № 50029339 від 30.07.2012, який укладався з ПАТ «Альфа-банк». Вказує, що у 2013 році сплатив заборгованость за кредитним договором в повному обсязі. Вимоги щодо стягнення будь-якого боргу за вказаним кредитним договором сплили за строком позовної давності ще у 2016 році. Позивач вказує, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат». Будь-які договірні відносини та правочини між ним та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» ніколи не укладались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року позовну заяву за підсудністю направлено до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с.7-8). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.15). До суду надійшли додаткові пояснення позивача до позовної заяви в яких він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та долучає матеріали, а саме листи АТ «Альфа-Банк», Міністерства юстиції України, Національного Банку України, які були надіслані йому у відповідь на його звернення. У судове засідання, призначене на 2 березня 2021 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі не скористались правом на подачу відзиву на позовну заяву. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали. Відповідно до даних, розміщених на сайті Міністерства юстиції України за результатами засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.04.2021 року щодо розгляду подань, внесених Міністерством юстиції України зупинено діяльність приватного виконавця Табінського О.В. Крім того, відповідно до інформації Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України на засіданні ВККН 5 квітня 2021 року позбавлено свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., 01.07.2020 відкрито виконавче провадженням № 62435904 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 908 від 20.01.2020 року. З даної постанови вбачається, що стягується борг з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в сумі 37628,34 грн, відповідно до кредитного договору № 500293939 від 30.07.2012 р., укладеного з ПАТ «Альфа-Банк». Також стягується з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3762,83 грн (а.с. 4). При зверненні з даним позовом до суду, стороною позивача зазначений вище кредитний договір не надано. Однак, відповідно до листа Національного Банку України № 14-0004/59483 від 16.10.2020 встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500293939 від 30.07.2012 р. У зв`язку з неналежним виконанням боржником умов укладеного Договору Банком було прийняте рішення про відступлення права вимоги. Право вимоги 08.12.2014 було відступлене ТОВ «Дата Майнінг Груп» на підставі договору відступлення права вимоги/факторингу від 30.09.2014, укладеного між Банком та вищезазначеною юридичною особою. За повідомленням НБУ, відповідно до розрахунку, наданого ПАТ «Альфа-Банк», заборгованість позивача за Кредитним договором № 500293939 станом на 08.12.2014 становила 25 346,15 грн (а.с. 25-26). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`зань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається спірною. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки з рахунку тощо. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, претензія про усунення порушень за кредитним договором, адресована [PERSON] , та докази направлення такої претензії боржнику і докази її отримання боржником в матеріалах справи теж відсутні. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як зазначено позивачем заборгованість за кредитним договором №500293939 від 30.07.2012 р. перед Банком у нього відсутня оскільки останній платіж по кредиту ним було здійснено у 2013 році. Будь-яких претензій щодо наявності простроченої заборгованості протягом строку позовної давності до 2016 року на його адресу не надходило. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. № 908 від 20.01.2020 р., таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь Держави підлягає 908,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved