Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 10.07.2019 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № В55/052/19/157/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1 якого, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 12 000,00 грн. 10.07.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 12 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 12 000,00 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п.3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії, Додаткового договору №1 та перерахував відповідачу кошти в сумі 12 000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал. 10.07.2019 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 12 000,00 грн. Позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 58 від 10.07.2019 року. Однак, відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, несвоєчасно здійснював погашення чергових обов`язкових платежів, визначених у Графіку погашення заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача станом на 08.11.2021 року виникла заборгованість в розмірі 19 802,24 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України просить стягнути з відповідача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, 31.01.22 року подав суду клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника банку, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, та відповідно до положень ч.ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 10.07.2019 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № В55/052/19/157/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1 якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 000,00 грн. (а.с.8,9). 10.07.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 12 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 12 000,00 грн. (а.с.10). Водночас, позивачем та відповідачем у п. З Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається Позичальнику у національній валюті України, після підписання Договору готівкою в касі Кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії, Додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі 12 000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал, перерахування підтверджується довідкою про зарахування коштів (а.с.12 зворот). Також, 10.07.2019 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 12 000,00 грн. Позивач повернув Відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 58 від 10.07.2019 року.(а.с.13). Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору кредитної лінії нарахування процентів за Договором здійснюється на заяишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня теля надання кредиту Позичальнику ( перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заяво- погашення заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору кредитної лінії змінювана процентна ставка складає 84 % річних. Відповідно до п.3.4 Кредитного договору кредитної лінії позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Позивач скористався своїм правом та встановив процентну ставку 84 % річних. Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору кредитної лінії, сторони домовилися, що погашення кредит процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються у Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною даного договору. У разі отримання кредиту траншами Сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання Додаткового договору про транш. Однак, відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, несвоєчасно здійснювала погашення чергових обов`язкових платежів, визначених у Графіку погашення заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 08.11.2021 року, виникла заборгованість в розмірі 19 802,24 грн., яка складається із: 8 376,69 грн. - сума заборгованості по сплаті тіла кредита; 9 432,98 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 01.03.2020 р. по 08.11.2021 р.; 1089,40 грн. - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту; 424,80 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 01.03.2020 р. по 08.11.2021 р.; 478,37 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 01.03.2020 р. по 08.11.2021 р. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідачем було порушено п.З умов Додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення часини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором кредитної лінії. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, в даному випадку, вбачається, що Договором кредитної лінії № В55/052/19/157/21СЗ від 10.07.2019 року передбачені відсотки (п.п. 10, п.2.4 договору та п.3 Додаткового Договору). Термін дії договору - по 10 липня 2021 року, та станом на 08.11.2021 року позивач здійснив розрахунок заборгованості за умовами Догвору, і додатково позивач провів нарахування, на підставі ст. 625 ЦК України. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що інфляційні збитки; 3 % річних почали нараховуватися з березня 2020, до закінчення терміну дії укладеного договору. Оскільки строк виконання зобов`язання не закінчився, у позивача відсутні підстави нараховувати до сплати інфляційні збитки, 3% річних у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у справі № 175/4753/15-ц від 06.02.2019р. роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, суд звертає увагу на безпідставне нарахування позивачем відсотків на відсотки, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми заборгованості і по процентам. З огляду вище наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Кредитним договором кредитної лінії № В55/052/19/157/21СЗ від 10.07.2019 року в сумі 17 809 грн.67 коп. (8376,69 грн.- заборгованість за тілом кредита; 9432,98 грн. -- сума заборгованості по сплаті процентів за кредитом, всього 17 809 грн.67 коп.). Та, суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення інфляційних сум згідно ст. 625 ЦК України (1089,40 грн.) та 3% річних (424,80 грн.,478,37 грн.). Статтею 137 ЦПК України передбачено право сторони цивільної справи на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Згідно з положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано Договор про надання правової допомоги від 21.07.2021 року, відповідно до п.3.2 сторони погодили, що одна година роботи адвоката коштує 600 грн.( а.с.17,18), акт приймання-передачі до Договору від 12.11.2021 року, відповідно до якого визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 3000, грн., а також платіжне доручення №01361 від 12.11.2021 року на суму 3000,00 грн. (а.с.22). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 89,93 % (17 809,67 грн. х 100 : 19 802,24 коп.), то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 2041 грн. 41 коп. (2270,00 грн. х 89,93 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial