Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася за позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Відповідачі про час розгляду справи повідомлялися, про причину неявки суд не сповістив. Ухвалою судді від 03.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче засідання та призначена справа до розгляду. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований брат позивачки, що потверджується згідно довідки №2732 від 20.07.2021 року, яка видана Комунальним підприємством «ЖЕО №4 МРМК» (а.с.3). Проте, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2012 року, що підтверджується актом від 19.07.2021 року підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.4). Свідок [PERSON] письмово підтвердила свої пояснення. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який мас підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із відповідними змінами) роз`яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Враховуючи, що відповідач є сторонньою особою для позивачки, має інше місце проживання, яке позивачці не відоме, а також враховуючи той факт, що відповідач не сплачує комунальні послуги, які нараховуються на всіх зареєстрованих у квартирі осіб та які зобов`язана сплачувати позивач, а відтак відповідач втратив право користування жилим приміщенням за вказаною квартирою. Розподіл судових витрат підлягає в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.383,391,405 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: approved