Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

07 грудня 2021 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до Межівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року у справі замінено неналежного відповідача в особі Межівської селищної ради на належного відповідача - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка 27 липня 1999 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений вище договір було посвідчено Павлоградською товарною біржею. 24 вересня 1999 року придбане домоволодіння зареєстроване по праву особистої власності за [PERSON] під №21-3804 Межівським районним БТІ. Позивач, як спадкоємець першої черги, не може надати належні документи на придбане нерухоме майно, оскільки нотаріус пояснив про необхідність у судовому порядку визнання договору дійсним. [PERSON] просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її участі. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик до суду і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Межівським райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 24 жовтня 1978 року. актовий запис №123, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На підставі свідоцтва про одруження, відділу РАГС Криничанского РУЮ, актовий запис №29, внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] прізвище як « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Межівського РУЮ Дніпропетровської області 29 вересня 2004 року. актовий запис №28, [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », яка померла [INFO] . що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67560739 від 01 грудня 2021 року свідчить про заведення приватним нотаріусом спадкової справи, номер у спадковому реєстрі:68757556, за яким спадкодавцем є [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі 27 липня 1999 року за №7/4-НДП, [PERSON] , як покупець придбала у [PERSON] , як продавця, житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року,що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. За змістом ст. ст.128,153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч.2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. В укладеному договорі купівлі - продажу сторони повністю погодили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі - продажу і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Оскільки спадкодавець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі продажу нерухомого майна, фактично володіла об`єктом нерухомості, угода купівлі продажу нерухомого майна не визнавалась недійсною, остання на підставі ст. 128, ст. 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набула право власності на спірний об`єкт нерухомості. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу нерухомого майна в судовому порядку немає. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved