Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-11 00:00:00

покликаючись на самовільне встановлення відповідачем металопластикової перегородки та протиправного використання частини коридору загального користування як своєї кладовки, що порушує її права, позивач у поданій до суду 30 листопада 2021 року позовній заяві просить зобов`язати [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] повернути в попередній стан коридор загального користування, що знаходиться з лівої сторони від сходів та навпроти ванної кімнати квартири [ADDRESS] , шляхом демонтажу всієї металопластикової перегородки, якою заблоковано прохід до вікна та прибрати особисті речі, також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позивач позов підтримує, просить справу слухати у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено судом, позивач є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. Як вбачається з технічного паспорту та фотокопій, долучених до матеріалів справи, на другому поверсі будинку [ADDRESS] у коридорі загального користування, що знаходиться з лівої сторони від сходів та навпроти ванної кімнати квартири [ADDRESS] встановлено двері та перегородки. У технічному паспорті на даний житловий будинок зазначено, що забороняється виконувати добудови, надбудови, будівництво службових та надвірних будівель, змінювати перепланування жилих будинків без дозволу виконавчого комітету та погодження з архітектурою. Згоди на самовільне встановлення відповідачем металопластикової конструкції позивач не давала. Оскільки намагання позивача врегулювати вказану ситуацію добровільно не призвели до позитивного результату, позивач просить зобов`язати відповідача демонтувати металопластикову перегородку у судовому порядку. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ч.2 ст.383 ЦК України). Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до ст.100 і 152 ЖК Української РСР, згідно яких виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених ч.1 цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди). Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Матеріалами справи підтверджено встановлення відповідачем металопластикової конструкції у коридорі загального користування в будинку [ADDRESS] . Згоди на спорудження відповідачем вказаної металопластикової конструкції позивач як співвласник нерухомого майна не надавала. Доказів, які б свідчили про законність його дій із встановлення даної металопластикової конструкції у коридорі загального користування, відповідач суду не надав. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Оскільки встановлена відповідачем металопластикова конструкція спричинила псування площі будинку, яка перебуває у спільній сумісній власності, у тому числі і власності позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved