Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Позивачка подала до суду заяву, в якій просила проводити розгяд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив такі задовільнити. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2013 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації РАЦС у РС Кам`янка-Бузького РУЮ у Львівській області. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25.09.2017р. у справі №159/2877/17 шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвам про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янка-Бузьеого районного управління юстиції у Львівській області. Дочка проживає та зареєстрована разом із позивачкою за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та довідкою про реєстрацію місця проживання . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.05.2016 р. було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON] . Аліменти стягуються в примусовому порядку із заробітної плати відповідача, заборгованості немає. 21.09.2018 року, позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, разом з дочкою проживають в м. Ковелі Волинської області, за цей відповідач до дочки не приїздив, не телефонував, та не цікавився і не бачийся з донькою, участі у вихованні та догляді за дочкою не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Згідно довідки Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла- садок) №11, який відвідувала [PERSON] з 01.09.2017 р по 13.03.2020 року слідує, що батько жодного разу не приводив і не забирав дитину із закладу дошкільної освіти, не брав участь у її вихованні, не цікавився успіхами своєї дитини, не відвідував батьківські збори. Згідно довідки Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 , який відвідує дочка [PERSON] з 01.09.2020 роки слідує, що батько навчанням і вихованням доньки не цікавився, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах. Крім того, підтвердити ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, можуть сусіди, а саме [PERSON] та [PERSON] , які вказують у своїх письмових поясненнях, що батько не навідувався до своєї доньки біля п`яти роки. 14 січня 2021 року органами опіки виконавчого комітету Ковельської міської ради видано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом батько не цікавиться донькою, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання дитини. Крім цього, як вбачається із клопотання Ковельської міської ради виконавчого комітету служби у справах дітей № 460-1.20 від 20.12.2021 р., то таукі вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач змушена самостійно матеріально забезпечувати доньку, дбати про її розвиток. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] ..

Outcome: approved