Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] , скориставшись поштовим зв`язком, 23.12.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (надійшла до суду 24.12.2021 року та зареєстрована за вх. № 24988), в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , котрий був зареєстрований 10.12.2010 року виконавчим комітетом Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 11. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище, котре було присвоєне їй при реєстрації цього шлюбу, а саме « [PERSON] ». Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Від спільного проживання сторони мають двох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які на момент звернення до суду з даною позовною заявою являються малолітніми, обоє дітей після розлучення, як і в даний час, залишаться проживати із матір`ю. Позивачка зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем і надалі має намір проживати окремо від нього. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивачка просить на підставі статей 3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. У своєму клопотанні про розгляд справи по суті без участі відповідача останній зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Заяви та клопотання учасників справи. 08.02.2022 року позивачкою через канцелярію суду із встановленням її особи подано клопотання (зареєстроване за вх. № 2213) про розгляд справи по суті за її відсутності. У цьому клопотанні позивачка також зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить свій позов задовольнити у повному обсязі. 08.02.2022 року відповідачем через канцелярію суду із встановленням його особи подано клопотання (зареєстроване за вх. № 2214) про розгляд справи по суті за його відсутності. У цьому клопотанні відповідач також зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 31.01.2022 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 10.03.2022 року о 12.45 год. у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, про що у справі наявні відповідні підтвердження. Судом також були задоволені заяви обох сторін про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 10.12.2010 року, котрий був зареєстрований виконавчим комітетом Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 11. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Нежухівською сільською радою Стрийського району Львівської області 10.12.2010 року відповідно до актового запису № 11 (оригінал міститься у справі, а. с. 5). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 18.11.2011 року відповідно до актового запису № 584, та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області 10.11.2014 року відповідно до актового запису № 23 (копії мітяться у справі, а. с. 6, 7), які станом на дату ухвалення судом даного рішення являються малолітніми та проживають разом із позивачкою. Судом також встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу, відповідач у своєму клопотанні про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 зазначеного Кодексу,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя сторін по справі і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 10.12.2010 року виконавчим комітетом Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 11, із залишенням позивачці після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки про це вона клопотала перед судом. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн. і підтверджуються квитанцією № ПН2360830 від 23.12.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, а також задоволенням її позовних вимог у повному обсязі, слід покласти на відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved