Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його біологічний батько [PERSON] . Так, 30 жовтня 1984 року Василівським відділом ЗАГС Запорізької області, були внесені відомості до актового запису про усиновлення, і прізвище заявника - [PERSON] , було змінено на [PERSON] . Починаючи з 2010 року по день смерті [PERSON] , вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет. Коли його батько помер, то він його поховав за власні кошти. Враховубчи викладене, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він та [PERSON] , проживали однією сім`єю з 2010 року до дня смерті останнього, яка настала [INFO] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] просили задовольнити заяву на підставах, викладених в ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в с. Тимошівка. Він був знайомий з [PERSON] , з яким до його смерті проживав його син [PERSON] , який доречі і на теперішній час проживає в будинку батька за адресою: [ADDRESS] . Йому відомо, що у них різні прізвища, оскільки мати [PERSON] після розлучення з чоловіком [PERSON] , позбавила останнього батьківських прав, і внаслідок усиновлення змінила прізвище синові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є жителем с. Тимошівка. Йому відомо, що заявник [PERSON] протягом ривалого часу проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а після його смерті здійснив його поховання. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого 9 лютого 2018 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.6). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням від 1 листопада 2018 року за № 00021338525, 30 жовтня 1984 року Василівським відділом ЗАГС Запорізької області, були внесені відомості до актового запису про усиновлення № 22, прізвище заявника було змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки від 5 листопада 2018 року виданою виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] провів за власні кошти похорони свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 8). Згідно Акту обстеження № 236 від 6 грудня 2021 року, депутатом Михайлівської селищної ради Запорізької області Черняєвим В.О., в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольською К.К. від 14 серпня 2019 року за вих. № 433/02-31, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим що [PERSON] заяву про прийняття спадщини у встановленний законом строк до нотаріальної контори не подав та на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджується, що заявник та померлий [PERSON] дійсно постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, останні вісім років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б заявили про свої спадкові права, окрім заявника, судом не встановлено. Беручи до уваги, що факт спільного проживання заявника з померлим [PERSON] понад вісім років знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку, про можливість встановлення факту проживання зі спадкодавцем до відкриття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved