Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 43503 грн. 83 коп., обґрунтовуючи несплатою відповідачем аліментів за рішенням суду на утримання їх дитини за період з 01 вересня 2020 року по 01 грудня 2021 року. Відзив на позов відповідач не подавав. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без їх участі. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Установлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання указаних вище рішень суду видано виконавчі листи, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким платник аліментів [PERSON] зобов`язаний був сплачувати присуджену рішенням суду суму щомісячних аліментів до кінця місяця, у якому підлягала сплата аліментів. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно довідки Здолбунівського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №35293 від 17 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01 вересня 2020 року по 01 грудня 2021 року становить 18134,50 грн., яка виникла з вини відповідача. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені за цей період становить 43503,83 грн., правильність якого відповідачем не оспорюється. З огляду на викладене та ураховуючи, що розмір пені перевищує заборгованість відповідача по аліментах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При подачі позову позивач звільнена від сплати судового збору, а тому при ухваленні рішення відповідно до частин 1, 2, 6 ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved