Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АТ «Перший Український міжнародний банк», третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не відповідає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Києвської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за № 91786 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 26254018843173 від 11.06.2013 р., укладеним АТ «Перший Український Міжнародний Банк». 19.08.2021 р. на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66583488. 25.08.2021 р. привтаним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, оскільки вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та відсутні докази безспірності заборгованості, виконавчий напис виданий з пропущенням строків давності, оригінал кредитного договору нотаріусу не було надано, інформації про заміну кредитора позивач не отримував. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.07.2021 р. приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за № 91786 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 6105,05 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник АТ «Перший Український міжнародний банк», в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відзив на позов не подав. Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином, пояснення на позов не подала. Приватний виконавець Хмельницької області Банадига Володимир Васильович в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис за реєстровим номером № 91786 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 26254018843173 від 11 червня 2013 року, укладеним з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором 26254018843173 від 11 червня 2013 року. Строк платежу за кредитним договором 26254018843173 від 11 червня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості складає 5 605,05 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 970,05 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 2 635,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 червня 2020 року по 07 червня 2021 року. Постановою від 19.08.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66583488 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 91786, виданого 19.08.2020 р. Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. За змістом ст. 87 Закону ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 1 ст. 88 Закону «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Із положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, слідує, що таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 (яка набрала чинності 10 грудня 2014 року) були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині вказаних змін. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року (справа №645/1979/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. У зв`язку з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року (справа №172/1652/18). Зібрані докази вказують на те, що приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис від 15.07.2021 року № 91786 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору 26254018843173 від 11 червня 2013 року, який не був посвідчений нотаріально. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Крім того стягнення з відповідача коштів на загальну суму 5 605,05 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 970,05 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 2 635,00 грн. за період з 07 червня 2020 року по 07 червня 2021 року не вказує на безспірність заборгованості боржника. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За умовами кредитного договору, на виконання якого був вчинений виконавчий напис, сторони визначили строк дії кредитного договору строк дії платіжної картки. Згідно умов пропозиції (оферти), яка підписана [PERSON] 11 червня 2013 року і є складовою договору карткового рахунку строк дії кредитної картки визначений 36 місяців. Відповідачем визначений період до стягнення - з 07 червня 2020 року по 07 червня 2021 року. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. За відсутності розрахунку заборгованості за процентами стягнення з [PERSON] процентів користування кредитом 2 635,00 грн. не підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки після спливу строку дії кредитного договору кредитодавець втратив право нараховувати проценти за користування кредитними коштами, а посилання на проценти згідно ст. 625 ЦК України в заяві відсутнє. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. + 454 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved