Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, вимоги якого 26 січня 2022 року уточнила та просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на належну йому 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями та 1/6 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на цілу частку вказаних житлового будинку та земельної ділянки, перерахувавши при цьому кошти, внесені нею на депозитний рахунок суду, як компенсацію її частки в майні. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідачу, який є її онуком, на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМТ №477226, виданого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Савчук Н.Г. 14 травня 2010 року, належить 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку проживає позивач і відповідно до витягу з реєстру прав власності на майно від 22 червня 2010 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМТ №477221, виданого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Савчук Н.Г. 14 травня 2010 року, має право спільної часткової власності на 5/6 частини даного будинку. Позивач стверджує, що у вказаному житловому будинку, який належав на праві власності їй та її покійному чоловіку, після смерті якого відповідач успадкував зазначену вище частку у спірному будинку, у такому не проживає, між сторонами з приводу користування спадковим майном виникають конфліктні ситуації, у зв`язку з чим спільне користування житловим будинком є неможливим. Крім того, як зазначає позивач, [PERSON] має інше житло, де проживав та проживає на даний час, тому припинення права на частку у спільній частковій власності не завдасть останньому істотної шкоди. З огляду на зазначене вище та вказуючи на те, що неможливим згідно висновку експерта є поділ спірних житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки між двома співвласниками в частка 5/6 до 1/6, або наближених до них, виходячи з технічної точки зору та вимог нормативних документів, діючих на території України в галузі будівництва, позивач просить в порядку ст. 365 ЦК України задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху. 28 квітня 2021 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 22 вересня 2021 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області зупинено провадження у справі, 18 лютого 2022 року - провадження в справі відповідною ухвалою поновлено та призначено підготовче засідання. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивач та її представник справу просили розглянути без їх участі, про що кожен з них зазначив у поданій заяві, вказавши на те, що повністю підтримують позов. Відповідач також подав заяву, у якій зазначив, що повністю визнає позов, не заперечує щодо його задоволення та ухвалення рішення у підготовчому засіданні, яке просив провести без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій такий розташований, з кадастровим номером 5621282000:05:007:004, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га. [PERSON] є власником 5/6 частки названих житлового будинку та земельної ділянки, а [PERSON] - 1/6. Вказані обставини визнаються сторонами та стверджуються даними свідоцтв про право власності серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданих приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Савчук Н.Г. 14 травня 2010 року, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26488333, №26488564, №26488508 від 22 червня 2010 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №054845 від 10 лютого 2004 року. Згідно висновку експерта №169/20 від 09 листопада 2020 року за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи об`єкта дослідження за адресою: [ADDRESS] , провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою між двома співвласниками в частках 5/6 до 1/6, або наближених до них, не надається можливим, виходячи з технічної точки зору та вимог нормативних документів, діючих на території України в галузі будівництва. Також зроблено висновок про те, що з технічної точки зору не надається можливим провести поділ земельної ділянки, площею 0,2500 га з кадастровим номером 5621282000:05:007:0004, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд відповідно до поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . При цьому дійсна (ринкова) вартість вказаного нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки) становить 567 416 гривень, а 1/6 частки від вартості цього нерухомого майна може становити - 94 569 гривень. Позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області 94 569 гривень вартості 1/6 частки нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки) за вказаною вище адресою, що стверджується даними квитанції №0.0.2088442139.1 від 15 квітня 2021 року. З довідки відділу обліку та моніторингу інформації реєстрації місця проживання УДМС в Рівненській області №04/7007 від 22 квітня 2021 року судом установлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач, вказуючи на неможливість спільно володіти та користуватись майном, неможливість виділу у натурі частки відповідача у праві спільної часткової власності, а також на те, що припинення права власності відповідача на частку в майні не завдасть шкоди його інтересам, звернулась до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Предметом судового розгляду є припинення права власності відповідача на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника на підставі ст. 365 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що визначено ч. 1 ст. 358 ЦК України. У ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею (абз. 4-5 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»). Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить переконання про доведеність сукупності, визначених ст. 365 ЦК України, умов припинення права особи на частку у спільному майні та наявність, передбачених законом, підстав для припинення права відповідача на частку у нерухомому майні (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка). При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не спростовані стороною відповідача та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Суд вважає встановленою ту обставину, що 1/6 частка відповідача у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, в порівнянні з часткою позивача - 5/6, є незначною. Крім цього, як було встановлено згідно висновку експерта, про що зазначено вище, спірне майно є неподільним, виділення частки відповідача в натурі є неможливим. Водночас, встановлені судом обставини вказують на те, що спільне володіння і користування спірним майном є неможливим. А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, при цьому відповідач позов визнав, про що особисто зазначив у наданій суду письмовій заяві, суд прийшов висновку, що припинення його права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам останнього та членам його сім`ї. Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні згідно приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Так, згідно наданого позивачем висновку експерта №169/20 від 09 листопада 2020 року, дійсна (ринкова) вартість спірного нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки) становить 567 416 гривень, а 1/6 частки цього нерухомого майна може становити - 94 569 гривень. Грошову суму такої вартості внесено позивачем на депозитний рахунок суду Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області згідно квитанції №0.0.2088442139.1 від 15 квітня 2021 року. Як передбачено ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних обставин та добровільність їх визнання. Враховуючи вище наведене у сукупності, зокрема те, що частка відповідача у спірному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, те, що припинення права останнього на частку у майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, а також те, що відповідний розмір компенсації за таку частку внесений позивачем на депозитний рахунок суду і такий розмір компенсації не заперечується відповідачем, суд прийшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/6 частку земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 94 569 гривень та визнання права власності позивача на цю частку у названому майні, а тому позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Підстав для визнання за позивачем права власності на цілу частку у майні суд не вбачає, з огляду на належність останній 5/6 частки у такому майні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та прийняте рішення про відстрочення позивачу сплати судового збору до ухвалення судового рішення, приходить висновку про стягнення з [PERSON] в доход держави судового збору в розмірі 472 гривні 85 копійок (94 569 гривень - вартість 1/6 частки майна х 1%) х 50%), що відповідатиме положенням ст.ст. 136, 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial