Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що йому, [PERSON] , належить Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗК 012 05845. При видачі Державного акту, в такому була допущена помилка, яка перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так, в Державному акті, його ім`я по батькові записано, як [PERSON] « [PERSON] » не збігається із записом імені по батькові у паспорті громадянина України, що був виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 12.10.1998 року, де його ім`я по батькові зазначене, як [PERSON] « [PERSON] ». Заявник вважає, що причиною не правильного написання його імені по батькові була помилка, допущена співробітником сільської ради при підготовці матеріалів сесії сільської ради про виділення земельної ділянки. Внаслідок такої помилки у заявника, на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, а саме: Державним актом на право приватної власності на землю серія ЗК №012 05845. У зв`язку з вищенаведеним, заявник просить встановити юридичний факт, а саме те, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗК №012 05845, виданий Глибоцькою сільською радою на ім`я « [PERSON] » належить « [PERSON] ». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Як слідує з дослідженого судом Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 012 05845, такий був виданий на підставі рішення 17 сесії 21 скликання, Глибоцької сільської ради від 14.12.1993 року [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] . Згідно паспорту серії [NUMBER] , який виданий 03.12.2003 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області [PERSON] , місцем проживання (реєстрації) останнього є [ADDRESS] . Тобто, як слідує з наданого заявником паспорту, в такому відсутні відомості про реєстрацію заявника саме за адресою [ADDRESS] . (тою адресою, що зазначена в державному акті). Інших будь-яких доказів про те, що [PERSON] » і Мороз Петро « [PERSON] » є однією і тією ж особою матеріали поданої заяви не містять. Не містять матеріали поданої заяви і даних про те хто є заінтересованою стороною у даній справі, оскільки згідно вимог ч.3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищенаведене, оскільки існують вказані розбіжності у фактах, які не підтверджені жодним належним доказом по справі, суд приходить до висновку, що подана заявником заява є необґрунтованою, а тому в її задоволенні, слід відмовити.

Outcome: dismissed