Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу їхнього стягнення до відповідача що [PERSON] , посилаючись на те, що вона [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 2009 по 2017 роки. Від шлюбу у сторін народились дочка - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 16 листопада 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1497 - розірвано. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. (однієї тисячі гривень), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. Вказує, що після розлучення із [PERSON] спільна дочка залишилась проживати разом з мамою - [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Позивач зазначає, що збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на її користь, на сьогоднішній день є вкрай необхідним, оскільки, з часу винесення судом первинного рішення про стягнення аліментів (листопад 2017 року) в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні та інші послуги, роботи тощо. Крім того, з часу винесення судом первинного рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дочки, дитина підросла, у зв`язку із чим значно збільшився розмір витрат, як на її утримання, так і на її виховання. Тому аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення від 16 листопада 2017 року, недостатньо для виховання та гармонійного розвитку дитини. Таким чином, стверджує, що витрати на виховання та забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] збільшуються. Дочка відвідує додаткові заняття з математики та англійської мови по два рази на тиждень з кожного предмета, займається плаванням. При цьому, збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. А тому, позивач вважає, за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач є особою молодого, продуктивного та працездатного віку, має відповідну можливість, в тому числі, фінансову, для сплати на користь позивачки аліментів на утримання спільної дочки у розмірі, визначеному нею у позовній заяві. Позивач зазначає, що спосіб стягнення аліментів призначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а спільна дитина проживає із нею [PERSON] , а тому позивач вважає за необхідне збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн. на тверду грошову суму у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На основі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на надання правової допомоги адвокатом, які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат та довідки про розмір коштів, що сплачені адвокату за надання правової допомоги, становлять 3000 (три тисячі) грн.; допустити негайне виконання рішення суду. Представник позивача [PERSON] - Жар Ю.Г. в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить суд розглянути справу у відсутність позивачки та її представника, вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Згідно поданої до суду відповіді на відзив, вказує що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадків, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Зазначає, що той факт, що відповідач періодично купує речі дочці, сплачує додаткові заняття, майже щотижня проводить з нею спільний час - і є проявом його батьківських обов`язків, адже останні не обмежуються тільки сплатою аліментів. Вказує, що надана суду довідка про відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 15.02.2022 рік, у якій зазначено, що з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2021 року інформація про доходи що [PERSON] - відсутня, - не може слугувати належним та достатнім доказом по справі, оскільки відповідач, окрім підприємницької діяльності, може займатися й іншими видами діяльності з достатньою оплатою для сплати аліментів у визначеному позивачкою у позовній заяві розмірі. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи в суді, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання дитини не погоджується, вважає, що вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки аліменти сплачуються ним своєчасно, заборгованості по сплаті аліментів - немає. Зазначає, що крім сплати аліментів, по домовленості із колишньою дружиною з 2020 року по даний час він сплачує додаткові заняття з математики та англійської мови. Відповідач вказує, що періодично купує доньці одяг та інші необхідні речі після попереднього погодження з колишньою дружиною та майже щотижня спілкується з донькою без колишньої дружини, а саме: разом гуляють, відпочивають (ходять в кінотеатр та інше), дитина залишається ночувати в нього. Зазначає, що його витрати на виховання, утримання та гармонійний розвиток дитини далеко не обмежуються тим розміром аліментів, які він виплачує згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2017 року. Стверджує, що при кожній можливості та наявності коштів він старається прийняти участь в гармонійному розвиту дитини. А також, відповідач зазначає, що протягом 2021-2022 років значно погіршився його стан здоров`я, двічі за вказані роки він перехворів на COVID-19 з негативними наслідками для всього організму, у зв`язку з чим значний період часу відповідач здійснював обстеження, медичні дослідження, консультувався з лікарями в медичних закладах та проходив неодноразові курси лікування, що також стало для нього додатковим фінансовим тягарем. У зв`язку з вищевикладеним відповідач вважає, що підстави для задоволення позову [PERSON] - відсутні. Також, вказує, що при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні позивача за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, так і критерій об`єктивного розміру суми послуг адвоката. Відповідач вважає, що на його думку, завищений час години роботи адвоката, обсяг справи є не значним та зазначена справа не відноситься до катенорії справ значної складності, а тому вважає, що витрати на послуги адвоката у розмірі 3000 грн. не відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості та підлягають зменшенню. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до частково задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.2011 року у сторін [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) народилась дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Так, 16 листопада 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Вказаним рішенням суду було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. (однієї тисячі гривень), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону (а.с.11-15). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи - Відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 20.09.2017 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з витягом з Єдиного демографічного реєстру місця проживання №7310-1810670-2018 від 16.07.2018 року позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.04.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2019 року був розірваний. Після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). При цьому, згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач - [PERSON] , як батько неповнолітньої - [PERSON] , зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття на необхідному та достатньому рівні. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, з наданих відповідачем суду копій квитанцій (а.с.46-53) та фотокопій (а.с.54-58), дійсно вбачається факт того, що [PERSON] щомісячно сплачує визначені рішенням суду аліменти на утримання малолітньої [PERSON] ; здійснює частково оплату за навчання останньої. Вказане підтверджує, також позивач [PERSON] в поданій до суду відповіді на відзив. Також, згідно наданих копій медичних довідок (а.с.59-89) та копій квитанцій (а.с.90-92) вбачається, що [PERSON] дійсно лікувався та витрачав кошти на медикамети в період часу 2021-2022 роки. Відповідно до наявної в матеріалах справи відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 15.02.2022 року - інформація про доходи [PERSON] в період часу з 1-го кварталу 2020 року по 4-й квартал 2021 року - відсутня (а.с.93). Разом з тим, зазначені обставини, на думку суду, жодним чином не спростовують обов`язки відповідача на належному та достатньому на час подання позову рівні- сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в необхідному для останньої розмірі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів, суд враховує й те, що після винесення в 2017 році Шевченківським районним судом м.Чернівці рішення про стягнення аліментів, змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та попередньо визначений сторонами розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітньої дочки змінився, тобто зменшився. Так, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Як вбачається з матеріалів справи на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не перебуває. Він є працездатною особою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 листопада 2017 року, а саме з 1000 гривень щомісячно та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд також враховує і обов`язок матері по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Разом з тим, відсутні передбачені Законом підстави для стягнення аліментів у збільшеному розмірі починаючи з 01.11.2017 р., про що просить у позові позивач. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем була заявлена вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, на суму 3000 грн., як витрат на правову допомогу. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, під час розгляду цивільної справи №753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року. в зазначених рішеннях зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Так, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі ордеру та договору представляла адвокат Жар Ю.Г. (а.с.17). Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 26.01.2022 року адвокат Жар Ю.Г. надала позивачу наступні послуги: консультації з клієнтом та підписання договору про надання правової допомоги: 1 год. - 1000 грн.; написання позовної заяви, формування пакету додатків для суду та сторін по справі: 1 год. - 1000 грн.; представництво інтересів в Шевченківському районному суді, загальною вартістю 3000 грн. (а.с.17). Вказані кошти26.01.2022 року сплачені [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою (а.с.18). Враховуючи вищевикладені обставини, а також невелику складність справи даної категорії, висловлену з цього приводу позицію відповідача, які вважав ці витрати завищеними, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі, який вказаний у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат від 26.01.2022 року в сумі 3000 грн. З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, а також надавши оцінку співмірності витрат виконаним роботам та наданим послугам, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 1500 грн. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial