Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Букачівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну частку (пай) розміром 44,114 умовних кадастрових гектари, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "Вишнів" в с. Вишнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого, фактично прийняв спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права, про що подав відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак через те, що сертифікат, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну частку (пай) втрачено, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. За вказаних обставин позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У підготовче засідання позивач не прибув, подав клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача, у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 04 лютого 2003 року Вишнівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки №1189, виданої виконавчим комітетом Букачівської селищної ради 25 листопада 2021 року, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом із ним проживав син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину. Домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи господарств "колгоспні двори", головою якого був [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Вишнівської сільської ради не посвідчувався. Факт родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , повторно виданим 22 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, де в графі батько зазначено - [PERSON] . Відповідно до витягу з журналу видачі сертифікатів Вишнівської сільської ради [PERSON] отримав у власність земельну частку (пай) розміром 44,114 умовних кадастрових гектари, про що було видано сертифікат серія РН № 307152. У газеті "Голос опілля" № 47 (2096) від 03 грудня 2021 року опубліковано оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН № 307151 виданого на підставі розпорядження Рогатинської РДА від 23 лютого 2001 року № 18 на ім`я [PERSON] . Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Андрейків Т.В. 03 грудня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств «Вишнів» Рогатинського району Івано-Франківської області, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавців на земельну частку (пай). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств,сільськогосподарських кооперативів,сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств,а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно статті 2 зазначеного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) . Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом на майно [PERSON] , прийняв спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved