Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до квартири за адресою: [ADDRESS] . Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачкою [PERSON] до 01.01.2006 року існували фактичні договірні правовідносини шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] . Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та №146 від 17.10.202014 року. Відповідач в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року не сплачувала, в результаті чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 32926 грн. 44 коп. За період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію відповідач не відреагувала, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. Також вказує, що у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов*язана сплатити позивачу втрати від інфляційних процесів в сумі 2413,05 грн. та три відсотки річних - 1179,24 грн. Просив стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 32926 грн. 44 коп., а також 2413 грн. 05 коп. - втрат від інфляційних процесів, 1179 грн. 24 коп. - три відсотки річних та понесені судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.12.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до рекомендованого повідомлення відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів отримала. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 47,10 кв.м. Згідно з інформацією адресно- довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.16). Згідно копії договору купівлі-продажу від 14.12.2020 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] є споживачем теплової енергії за вказаною адресою. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов*язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено догвором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чиномвідповідно до умов договору та виомог ЦК, іниших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно ст.9 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. МКП "Чернівцітеплокомуненерго" є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме : послуг з постачання теплової енергії. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року нараховувало відповідачу плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 32926 грн. 44 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.8). Вказаний розрахунок відповідачем будь-якими доказами спростований не був. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 01.12.2017 року по 30.11.2020 року, витрати від інфляційних процесів становлять 2413,05 грн., три відсотки річних від простроченої суми становлять 1179,24 грн. (а.с.10). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн., який був сплачений позивачем при подані позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved