Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 04.05.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту, внаслідок чого станом на 15.11.2020 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 12101 гривня 19 копійок, з них: заборгованість за простроченим тілом кредита - 9758 гривень 33 копійки, заборгованість за простроченими відсотками - 2342 гривні 86 копійок, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та подав відзив на позов в якому просив суд відмовити в зодоволені позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 04.05.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 15.11.2020 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 12101 гривня 19 копійок, з них: заборгованість за простроченим тілом кредита - 9758 гривень 33 копійки, заборгованість за простроченими відсотками - 2342 гривні 86 копійок. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред`явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, Банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, що передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі. Відповідно до п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Як вбачається з копії документів, наданих представником відповідача, відповідач являється учасником бойових дій і був призваний на військову службу за контрактом з 30.03.2016 року по 05.10.2018 року. Вказані документи на підтвердження статусу відповідача, представником відповідача були направленні позивачу разом з відзивом на позовну заяву, але позивач не взяв до уваги вказані документи та не змінив позовні вимоги в частині нарахування за простроченими відсотками в сумі 2342 гривні 86 копійок. За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказівщодо заявленої позивачем заборгованості позичальника за простроченими відсотками. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 9758 гривень 33 копійки, тобто заборгованість за простроченим тілом кредита. Що стосується позовних вимог в частині заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2342 гривні 86 копійок, то вони не підлягають стягненню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача частину витрат позивача на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 992 гривні 40 копійок. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 207, 526, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 89, 141 ЦПК України.

Outcome: partial