Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

У жовтні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бойко В.Ф. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 9561 грн. В обґрунтування позову представник зазначив, що 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області 20.12.2010. У шлюбі з відповідачем позивач народила сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з останньою. Відповідно до виконавчого провадження Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районні Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №60981814 відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 17.12.2019 року і до повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу про стягнення аліментів, за ним станом на 01 листопада 2021 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 13679,85 гривень. Представник позивача зазначає, що відповідач не сплачував аліменти з 01 липня 2021 року до 01 листопада 2021 року. За розрахунками за вказаний період сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь [PERSON] складає 9565,61 грн. На підставі наведеного, представник позивача, посилаючись на положення ст. 196 СК України, просить стягнути з [PERSON] н користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01 липня 2021 року по 01 листопада 2021 року в розмірі 9561 грн. 61 коп. та судові витрати. 08 листопада 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано. Будь-яких інших заяв від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, 29.03.2022 року остання подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався належним чином судовими повістками та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Нетішинського міського суду Хмельницької області Судової влади України, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29, 31), однак в судове засідання не з`явився. Про причини неявки відповідач не повідомив, не звертався з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд визнав за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 грудня 2010 року між ними розірвано. Від шлюбу у сторін [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , вказане підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 01 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (арк.спр.7). Нетішинським міським судом Хмельницької області 18 грудня 2019 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року та до досягнення ним повноліття. З довідки-розрахунку Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №23837 від 01 листопада 2021 року встановлено, що станом на 01 листопада 2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становила 13679 грн. 85 коп. (арк. спр. 20). Також з даного розрахунку убачається, що боржником в липні 2021 року сплачено лише 507,15 грн. аліментів. Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, регулюються нормами права, які містяться в главі 15 Сімейного кодексу України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до роз`яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць*кількість днів прострочення*1%. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Нетішинсього ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що [PERSON] з липня 2021 року по листопад 2021 року не сплачував аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого станом на 01.11.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становила 13679 грн. 85 коп. Жодних доказів, які б свідчили про те, що вказана заборгованість виникла не з вини [PERSON] , останій суду не надав. Таким чином, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача [PERSON] , а тому він повинен нести відповідальність у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивачем було надано свій розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, з яким суд погоджується, так як він відповідає визначеним законом розрахунку неустойки, які також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду. Отже, відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини з урахуванням раніше проведених виплат відповідачем в розмірі 9565,61 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За наведених обставин позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, повне задоволення позову останньої, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 06 жовтня 2021 року [PERSON] уклала з адвокатом Бойком В.Ф. договір про надання правничої допомоги. Предметом зазначеного вище договору є надання професійної правничої допомоги: ознайомиться з обставинами справи, проконсультує з питання стягнення з [PERSON] на користь клієнта неустойки за прострочення аліментів на дитину; підготує заяви, заперечення та представить інтереси Клієнта в Нетішинському міському суді під час розгляду справи. В ньому ж зазначено, що клієнт зобов`язується провести оплату наданих адвокатом послуг в сумі 900 (дев`ятсот) гривень за три години роботи адвоката. Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордеру №29/21, яка містить дані про отримання Бойком В.Ф. грошових коштів у сумі 900 грн. Та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2/22, яка містить дані про отримання Бойком В.Ф. грошових коштів у сумі 1600 грн. позивач виконала своє зобов`язання за договором та сплатила суму гонорару в розмірі обумовленого в договорі про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2021 року, а всього 2500 грн.. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Надання адвокатом Бойком В.Ф. позивачу правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2021 року, актом приймання виконаних робіт від 07 жовтня 2021 року, прибутковим касовим ордером №29/21, актом приймання виконаних робіт від 17 лютого 2022 року прибутковим касовим ордером №2/22. Згідно даних актів приймання виконаних від 07 жовтня 2021 року та 17 лютого 2022 року адвокатом Бойком В.Ф. на користь клієнта здійснено послуги: консультація, збір доказів, підготовка позовної заяви включаючи друк заяви (06.10.2021) - 3 години - 900 гривень; підготовка заяви про збільшення позовних вимог, включаючи друк заяви (08.11.2021) - 1 година - 800 гривень; надання правничої допомоги під час розгляду справи судом (17.02.20212) - 1 години - 800 гривень. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, відповідає сумі заявленій в попередньому (орієнтовному) розрахунку. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Поряд з цим як зазначалось вище позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено. Згідно поданих [PERSON] доказів при розгляді даної справи вона понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Отже, із відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Outcome: approved