Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси із позовом звернулася [PERSON] до ТОВ «Онлайн Фінанс» про захист прав споживачів, посилаючись на такі обставини. Між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» № 145173045 від 16.01.2020 року не було укладено жодних кредитних договорів. Персональні дані Позивача було викрадено особами при її спробі працевлаштуватись на роботу та оформлено кредит шахрайським способом. Позивач звернулась до Малиновського ВП ГУНП 21.09.2021 р. з заявою, яку направила поштою, адже особисто заяву працівники поліції відмовились реєструвати. На підтвердження даного факту Позивач додала копію заяви та фіскального чеку до позову. Працівниками Малиновського ВП ГУНП в м. Одеса не було вжито жодних дій щодо проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, встановлення всіх обставин справи, тому Позивач вимушена звертатись до суду за захистом її прав та законних інтересів. На підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Позивач зазначає, що у діях, осіб, які використали її дані для отримання кредитний коштів, міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190, ст. 22, ст. 355 Кримінального Кодексу України. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Згідно позовних вимог між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» № 145173045 від 16.01.2020 року не було укладено жодних кредитних договорів. Персональні дані Позивача було викрадено особами при її спробі працевлаштуватись на роботу та оформлено кредит шахрайським способом. Позивач звернулась до Малиновського ВП ГУНП 21.09.2021 р. з заявою, яку направила поштою, адже особисто заяву працівники поліції відмовились реєструвати. На підтвердження даного факту Позивач додала копію заяви та фіскального чеку до позову. На підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами № 28/1118- 011 від 28.11.2018 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». Позивач вважає, що у діях, осіб, які використали її дані для отримання кредитний коштів, міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190, ст. 22, ст. 355 Кримінального Кодексу України. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було незаконним шляхом фінансову послугу [PERSON] шляхом обрання форми укладення договору №145173045 від 16.01.2020 р., за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Фінансову послугу [PERSON] не оформляла, кошти, які вказані в договорі, не надходили на карту. Позивач не підписувала даний договір. Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій Адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття може бути шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно із ст.\~6\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Доказів підписання позивачем не надано. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №145173045 від 16.01.2020 р., підготовлений робітниками ТОВ «ФК ОНЛАЙН ФІНАНС», не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ОНЛАЙН ФІНАНС» було порушено порядок укладання між сторонами договору. Відповідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~ Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Відповідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. \~ \~ \~ \~ Відповідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. \~ \~ \~ \~ Оскільки надання коштів з умовою сплати процентів - це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України\~від 12.07.2001\~р.\~№2664-111\~«Про фінансовіпослуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінустанови - резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється. Відповідно до розпорядження Державної\~комісії з\~регулювання ринків\~фінансових послугУкраїни від\~31.03.2006\~р.\~№5555\~«Про можливість\~надання юридичними\~особами -\~суб`єктамигосподарювання,\~які за\~своїм правовим\~статусом не\~є фінансовими\~установами,\~фінансовихпослуг з надання коштів у позику та надання поручительств», зареєстрованого у Мін`юсті України 25.04.2006 р. за №477/12351, юридичні особи - суб`єкти господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, надають фінансові послуги з надання коштів у позику (крім на умовах фінансового кредиту) та поручительств відповідно до вимог цивільного законодавства та з урахуванням вимог законодавства України щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом. Поняття договору позики визначено статтею 1046\~ЦК України,згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640\~ЦК України,за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За статтею 208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206\~цього Кодексу:інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так як Позивач не підписував договору, позивачем не було отримано коштів договір було укладено із порушенням всіх процесуальних вимог. Суд дійшов висновку, що оспорюваний договір не містить всіх істотних умов, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Отже, вказаний договір є неукладеним, тобто таким, що не спричинив настання юридичних наслідків і виникнення відповідних прав та обов`язків у сторін. Відповідно до п. 8 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними договори, у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладання (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини суд відмовляє в задоволені позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину який не вчинено. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved