Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 20 вересня 1986 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з січня 2019 р. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в зв`язку з чим просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2021 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала заяву відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 1986 року. Шлюб зареєстрований Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №2154. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2019 р., спільне господарство не ведеться. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечувались в їх заявах по суті справи. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу, в зв`язку з чим примушуванням жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 105 СК України містить перелік процесуально-правових підстав припинення шлюбу внаслідок його розірвання, зокрема частиною 3 даної статті передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 111 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши встановлені в судовому засіданні обставини, проаналізувавши правові норми, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку, що наразі даний шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстави для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлені, а тому даний шлюб доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved