Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

06 жовтня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим № 4810137200:12:017:0008, площею 0,0496 га, яка розташована по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим № 4810137200:12:017:0007, площею 0,0760 га, яка розташована по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , а також двох зазначених земельних ділянок. У встановлений законом 6-ти місячний строк після смерті чоловіка позивачка, як спадкоємець першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Карцевої Н.О. з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа № 10/2021 , 29.07.2021 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок . Тогож дня вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю договору про виділ у натурі частки співвласника із спільного майна чи про поділ майна, що є у спільній сумісній власності або відповідне рішення суду, стосовно зазначеної земельної ділянки, а також відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на частину земельної ділянки (з визначенням розміру частки). Проте,ще 30 серпня 2012 року, спадкодавець - [PERSON] та відповідачка [PERSON] ( інший співвласник спірних земельних ділянок) у приватного нотаріуса Біцюк Т.Є. посвідчили заяву про поділ земельної ділянки, загальною площею 2482 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно зазначеної заяви виділ належної кожному із співвласників частки нерухомого майна в окрему адресу, було здійснено наступним чином: - 760 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 496 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 740 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 486 кв.м. - на ім`я [PERSON] . В подальшому спадкодавець, [PERSON] , отримав Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] за кадастровим № 4810137200:12:017:0008, площею 0,0496 га, та за кадастровим № 4810137200:12:017:0007, площею 0,0760 га. Такі витяги отримав і інший співвласник. 14 грудня 2012 року відповідачкою [PERSON] було отримано рішення Миколаївської міської ради за № 1304 про надання окремої адреси земельним ділянкам, площею 740 кв.м. і 486 кв.м.: [ADDRESS] . Тобто спадкодавець на день своєї смерті мав належним чином зареєстроване право власності на вказані земельні ділянки у загальному розмірі - 1256 кв.м. , які на теперішній час є спадковим майном і позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла зазначену спадщину. Оскільки позивачка оформити спадщину на спірні ділянки не має можливості у зв"язку відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 09.11.2021 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в загальному порядку. Проткольною ухвалою суду від 03.02.2022 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача адвокат Царик Р.М. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача ММР до суду надав заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відстутність. [PERSON] гнадала суду заяву про визнання позову, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , місцем смерті якого є [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, видане 12.01.2021 р. Миколаївським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 183. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 04.12.2008 р., право власності за яким зареєстровано КП ММБТІ 04.12.2008 р. номер запису 61 в книзі 1, реєстраційний номер [NUMBER] ; земельних ділянок, площею 0,0496 га за кадастровим № 4810137200:12:017:0008, площею 0,0760 га за кадастровим № 4810137200:12:017:0007 - наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 10/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом миколаївського МНО Карцевою Н.О., у встановлений законом 6-ти місячний строк після смерті чоловіка позивач, як спадкоємець першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України, звернулася з заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець першої черги син спадкодавця [PERSON] відмовивися від своєї частки у спадщині на корсить [PERSON] . Інші спадкоємці, які звернулися у встанволений законом строк з заявою про прийняття спадщини, - відсутні. 29.07.2021 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , яке було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 43236518. Згідно Постанови від 29 липня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю договору про виділ у натурі частки співвласника із спільного майна чи про поділ майна, що є у спільній сумісній власності або відповідне рішення суду, стосовно зазначеної земельної ділянки, а також відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на частину земельної ділянки (з визначенням розміру частки). Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв. Згідно Договору дарування земельної ділянки від 21.07.2003 р., нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Курганською В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2226, [PERSON] подарував [PERSON] , та [PERSON] земельну ділянку, розміром 0,15 га в [ADDRESS] - в рівних частках. Згідно нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Біцюк Т.Є. заяви 30 серпня 2012 року ( зареєстровано в реєстрі за №№ 1152,1153) про поділ земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 2482 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , кожному із співвласників частки нерухомого майна в окрему адресу, було здійснено наступним чином: - 760 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 496 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 740 кв.м. - на ім`я [PERSON] ; - 486 кв.м. - на ім`я [PERSON] . [PERSON] отримав Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] за кадастровим № 4810137200:12:017:0008, площею 0,0496 га, та за кадастровим № 4810137200:12:017:0007, площею 0,0760 га.; та [PERSON] також отримала Витяги на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] за кадастровим № 4810137200:12:017:0010, площею 0,0486 га, та за кадастровим № 4810137200:12:017:0009, площею 0,0740 га. Згідно рішення від 14 грудня 2012 року ММР за № 1304 про надання окремої адреси земельним ділянкам, площею 740 кв.м. і 486 кв.м., що належать [PERSON] , згідно з кадастровим планом земельної ділянки та довідкою Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради надано нову адресу: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до витсновку, що позивачем доведено, що спадкодавець на день своєї смерті мав належним чином зареєстроване право власності на земельні ділянки у загальному розмірі - 1256 кв.м. за кадастровим № 4810137200:12:017:0008, площею 0,0496 га, та за кадастровим № 4810137200:12:017:0007, площею 0,0760 га., які в теперішній час є спадковим майном і позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла зазначену спадщину. Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 розділу 1У ЗК України. Відповідно до ст. 116, ст. 118 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 126 цього Кодексу (в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України « Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 р. № 3613-У1 кадастровий номер земельної ділянки- індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів про право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему від 04.05.1999р. № 43, яка регламентувала порядок видачі державних актів, втратила чинність. З 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються. З 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Саме з цього часу введений в дію електронний земельний кадастр під офіційною назвою «Автоматизована система державного земельного кадастру» ( АС ДЗК). Згідно з п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 105112 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом Ч. 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved