Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Аннишинець Микола Васильович звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини. Позов обгрунтовує тим, що [INFO] , в м. Рахів, Закарпатської області помер її батько, [PERSON] . За своє життя, батько заповіту не залишив. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Вона належить до спадкоємців першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом, є також інші сини та дочки померлого від двох шлюбів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та жінка від другого шлюбу [PERSON] . В травні 2018 року, вона звернулася до Рахівської ДНК з метою отримання спадщини, але отримала відмову по причині пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. Для отримання спадщини, вона не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батька та протягом двох років хворіла та знаходилась на лікуванні. Після смерті батька у неї загострились хронічні хвороби. З 01 грудня 2016 року по 20 березня 2017 року, знаходилася на лікуванні в умовах стаціонару в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, у відділенні нефрології та діалізу, з діагнозом двосторонній гідронефроз, хронічний пієлонефрит, 2017 року, що підтверджується довідкою №405/62 від 20 березня 2017 року. З 21 березня 2017 року по 12 червня 2017 року, вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в тому ж медичному закладі, з діагнозом хронічна ниркова недостатність І ст, нефротичний синдром 1ХС: стабільна стенокардія, напружено коронарний атеросклероз, що підтверджується довідкою №765/27 від 12 червня 2017 року. Після лікування та по цей час, майже весь час проживає у дочки в м. Києві, яка надає їй необхідний догляд та піклування. Протягом поточного року, майже щотижня викликала лікаря для огляду за місцем тимчасового проживання. Увесь цей час, вона не могла сама себе обслуговувати, з огляду на що їй допомагала старша дочка та її родина. Вказані розлади здоров`я стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку. 21 травня 2018 року, під час тимчасового, короткострокового покращення здоров`я за допомогою третіх осіб, вона прибула до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, за законом, після смерті батька. Однак, з огляду на пропущений шестимісячний строк нотаріус відмовила у здійснені нотаріальної дії та порадила звернутися до суду за продовженням строку на прийняття спадщини. Крім цього, вона являється особою пенсійного віку. Вважає, що передбачений законом строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними причинами і не залежали від її волі та труднощами для прибуття до нотаріуса. З огляду на вищевикладене просила визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити [PERSON] строк позовної давності за даним позовом, визначити їй, додатковий строк в 1 (один) місяць для подання до Рахівської ДНК заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Аннишинець Микола Васильович в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві. Позивачка зазначила, що вона була присутня на похороні у свого батька [PERSON] . Після, поїхала до Києва на лікування, потім до Угорщини, та це вкладається в період строку, в який необхідно було подати заяву до нотаріальної контори. Крім того вона перебувала у шоковому стані, тому пропустила строк для подання заяви в нотаріальну контору. Представник позивача, [PERSON] зазначив, що її довірителька не мала змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час знаходилася на лікуванні. Вважає, що це поважна причина пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просили позов задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, хоча мала всі можливості таку подати вчасно. Довідки про хворобу не достатні для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, ніхто не виселяє її з будинку, в якому вона проживає. Також позивачка пропустила строк позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні по суті спору ствердила, що коли помер її дідусь, [PERSON] вона повідомила тітку про смерть її тата. Позивачка приїхала на другий день і була у важкому стані, у неї був високий тиск, у зв"язку з чим двічі викликали швидку. На другий день після похорону купили їй квиток на поїзд і відправили її на Київ. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд, прийшов до такого висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 роки помер громадянин [PERSON] , [INFO] , про що 25 листопада 2016 року, був зроблений відповідний актовий запис за №163, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] , являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті громадянина, [PERSON] , оскільки є його дочкою, що стверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 1970 року. Іншими спадкоємцями першої черги є діти померлого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дружина від другого шлюбу, [PERSON] . У відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З досліджених матеріалів справи вбачається, що шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини за померлим [PERSON] сплив 21 травня 2017 року. Позивачка, [PERSON] , взагалі не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чим пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цивільної справи суд керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed