Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту. Позивач просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження невизначеного майна, всього нерухомого майна, накладеного Постановою Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, 32751377, в-18/537 від 29.05.2012р., якою було накладено арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно, невизначене майно, що належить на праві власності [PERSON] . Реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 12551657. Позов обґрунтовує тим, що, в провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП №32751377 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "АСК" ІНГО Україна" грошової суми у розмірі 9245,94 грн. 25.05.2012 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.05.2012 р. Постановою про арешт майна та заборону його відчуження Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] . Реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 12551657. 26.09.2012 р. виконавчий документ було повернуто стягувачеві, згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (редакція закону на 26.09.2012р.) Матеріали виконавчого провадження ВП №32751377 знищені за спливом терміну їх зберігання. Вказане підтверджується довідкою органу виконавчої служби від 19.04.2021р. №13607 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2021р. Позивач зазначив, що йому не відомо про підстави претензій від ЗАТ "АСК" ІНГО Україна" (тепер АТ "СК "ІНГО") у 2012 році на суму у розмірі 9245,94 грн., та не відомо про підстави відкриття виконавчого провадження майна. Разом з тим, станом на тепер відсутні виконавчі провадження щодо позивача. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 26.04.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони по справі про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Представник третьої особи АТ "СК "ІНГО" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, але юрисконсультом АТ "СК "ІНГО" Нестерець Ю.П. повідомлено в заяві від 26.01.2022 року № 196, що [PERSON] відшкодував шкоду заподіяну в наслідок ДТП від 12.05.2003 року та повністю виконав рішення суду № 2-2878/05 від 23.05.2005 року. Жодних претензій АТ "СК "ІНГО" до [PERSON] не має. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. За ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали та надавши оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП №32751377 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "АСК" ІНГО Україна" грошової суми у розмірі 9245,94 грн. 25.05.2012 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.05.2012 р. Постановою про арешт майна та заборону його відчуження Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] . Реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 12551657. 26.09.2012 р. виконавчий документ було повернуто стягувачеві, згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (редакція закону на 26.09.2012р.) Матеріали виконавчого провадження ВП №32751377 знищені за спливом терміну їх зберігання, що підтверджується довідкою органу виконавчої служби від 19.04.2021р. №13607 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2021р. Таким чином, виконавче провадження № 32751377 наданий час знищене. Листом АТ "СК "ІНГО" від 26.01.2022 року № 196 повідомлено, що [PERSON] відшкодував шкоду заподіяну в наслідок ДТП від 12.05.2003 року, що підтверджується квитанцією № 0.0.2433569359.1 від 25.01.2022 року [PERSON] та повністю виконав рішення суду № 2-2878/05 від 23.05.2005 року. Жодних претензій АТ "СК "ІНГО" до [PERSON] не має. Станом на сьогодні згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. 02.06.2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII. Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Вимога про зняття арешту заявлена під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із статтею 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 757/23139/18(провадження № 61-14832св19). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18). Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд, враховуючи те, що при знищені матеріалів виконавчого провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна, й те, що боржник наразі помер, а відповідач не висунив вимоги до спадкоємців у встановлені строки, вважає за можливим позов задовольнити. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на законних підставах, які не суперечать законодавству України має право зняти накладений арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За таких обставин, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved