Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06 вересня 2021 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким С.І. про стягнення з нього в користь Товариства заборгованості в сумі 634 811,50 грн. Позивач посилається на те, що 05 листопада 2021 року згідно постанови приватного виконавця Варивода В.Д. накладено арешт на його рахунок у Приватбанку. 11 листопада 2021 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження виявив, що за виконавчим написом нотаріуса з нього в користь Товариства стягнуто 634 811,50 грн. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тобто без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності і безспірності стягуваної заборгованості. Зокрема даний борг стягується Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/4603/14ц від 12 серпня 2013 року в користь ПАТ КБ «Надра». Крім цього 09 червня 2021 року цим же судом прийнято рішення про заміну сторони виконавчого провадження в справі №607/4603/14ц, яким стягувача ПАТ КБ «Надра» замінено на ТОВ «Фінанс Проперті Групп». В задоволенні інших вимог про поновлення строку для виконавчих листів для пред`явлення до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовлено. Будь-які дані про стягувача, який зазначений у виконавчому написі в рішенні суду відсутні. Позивач позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. Треті особи в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат».) Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що 06 вересня 2021 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] в користь Товариства заборгованості в сумі 634 811,50 грн. Даний борг стягується Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/4603/14ц від 12 серпня 2013 року в користь ПАТ КБ «Надра» на підставі кредитного договору №107/2008-МКМ від 07 серпня 2008 року. Також 09 червня 2021 року цим же судом прийнято рішення про заміну сторони виконавчого провадження в справі №607/4603/14ц, яким стягувача ПАТ КБ «Надра» замінено на ТОВ «Фінанс Проперті Групп». В задоволенні інших вимог про поновлення строку для виконавчих листів для пред`явлення до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовлено. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином враховуючи, що відповідачем по справі не подано доказів на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед Товариством на день вчинення напису, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved