Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на ту обставину, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для звернення до суду з даною заявою, є та обставина, що сторони у добровільному порядку не можуть досягнути згоди що розміру та порядку сплати аліментів. На підставі чого, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку та доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення старшою донькою повноліття, а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача щомісячно до досягнення молодшою донькою повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин сторони по справі мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та відповідачем не оспорювалося. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Отже, виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги, що відповідач є молодою, працездатною людиною, позов визнав в повному обсязі, беручи до уваги безумовні інтереси дітей, суд вбачає наявність достатніх підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 992,40 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved