Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3\~000 (три тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини та додаткових витрат на дитину в розмірі 11 034\~грн 00\~коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що дитина знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. Позивач належним чином доглядає та піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, однак, з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для дітей, вартості послуг та цін, доходів позивача не достатньо для повноцінного їх забезпечення. Просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів. Крім того, зазначає, що у сина [PERSON] , [INFO] , спостерігається затримка мовного розвитку, рекомендується заняття з логопедом, психологом, спеціальні лікарські засоби. Він змушений до цього часу використовувати спеціальні труси-підгузки, а це потребує додаткових витрат. Тому просить також стягнути на з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього сина в розмірі 11 034\~грн\~00\~коп. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 02.12.2021. 05.01.2022 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. 06.01.2022 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 19.01.2022 ухвалою суду дана справа прийнята до провадження суддею Шергіною\~Ю.О., в зв`язку з відставкою судді [PERSON] . У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позов від 21.01.2022 відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що на даний час він не працює, має нерегулярний та невеликий дохід, проживає з мамою, [PERSON] , якає інвалідом ІІ-ої групи. Не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину просить відмовити, оскільки позивач не довела необхідність зазначених у позові додаткових витратах на дитину та не підтвердила їх документально. Фактичні обставини, встановлені судом. 29.08.2014 сторони уклали шлюб, який було розірвано 16.07.2021 рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2015 сторони у справі є батьками неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 05.10.2021, [PERSON] , [INFO] , має затримку мовного розвитку та потребує занять з логопедом, психологом, з вживанням певних медичних препаратів. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною другою статті 150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривня, з 1 липня - 2201 гривень, з 1 грудня - 2272 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182, статті 183 СК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо додаткових витрат на утримання дитини. Згідно із частиною першою статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною другою статті 185\~СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних вимог закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане правило стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). З наданих суду документів вбачається, що дитина має затримку мовного розвитку, а тому потребує допомоги спеціаліста. Водночас, позивач не підтвердила належними доказами, що вона понесла витрати, пов`язані з придбанням ліків та відвідування занять з логопедом та психологом в сумі 11\~034\~грн\~00\~коп. Згідно із частинами першою, четвертою статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами частини першої, другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 11 034\~грн 00\~коп. Розподіл судових витрат Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908\~грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial