Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між банком та відповідачем укладено заяву-договір № 2018/І-С/329-000968 від 26.07.2018 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, відповідно до умов якого банк встановив відповідачу ліміт кредитування у національній валюті України у розмірі 10000грн, на строк 12 місяців, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом та овердрафтом, виходячи з 30% річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 22.11.2021 у нього виникла заборгованість в сумі 20246,18грн, яка складається із: поточної заборгованості по процентах - 26,19грн, простроченої заборгованості по процентах - 2804,78грн, простроченої заборгованості 16293,94грн, заборгованості згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 1121,27 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, про що вказав в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 17.03.2022 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 липня 2018 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву-Договір №2018/І_С/329-000968 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 8). Відповідно до п. 2.1 Заява -Договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/Пакетів (що розміщені на Сайті Банку), є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем. Згідно Договору №2018/І_С/329-000968 від 26.07.2018 відповідач уклав кредитний договір на споживчі цілі, відповідно до умов якого орієнтовна сума кредиту 10000грн, відсоткова ставка - 30%, відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48%, строк дії договору з 26.07.2018 по 25.07.2019. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач зобов`язувався здійснити оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами даного договору. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 22.11.2021 становить 20246,18 грн, яка складається із: поточної заборгованості по процентах - 26,19 грн, простроченої заборгованості по процентах - 2804,78 грн, простроченої заборгованості 16293,94 грн, заборгованості згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 1121,27 грн (а.с. 9-15). 28 серпня 2021 року позивач направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, якою було запропоновано відповідачу у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги достроково повернути всю суму кредиту та сплатити проценти і комісії за користування кредитом у загальному розмірі в 17982,80 грн (а.с.16-17). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. За таких обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про повне погашення заборгованості за кредитним договором, суд уважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20246,18 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2481 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved