Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 липня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Морозової Ольги Сергіївни, діє від імені та в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-5). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 16 серпня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 18 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 1279 від 23.06.2021 року (а.с.30-31). Ухвалою судді 18 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, та ухвалою суду від 22 вересня 2021 року здійснено перехід з розгляду в спрощеному провадженні до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Від представника заявника Мотуз О.В. надійшла заява про прозгляд справи без участі Позивача та його представника. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 28 серпня 2021 року, в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулись на адресу суду. Відзиву на адресу суд відповідачем надано не було. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Доманського В.П. надійшла заява, в якій просив розгляд цивільної справи проводити за відсутності представника та ухвалити рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна повідомлялися належним чином про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи. Надала витребувані судом документи та пояснення, в яких зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною було вчинено виконавчий напис за номером 1279, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість у розмірі 706 067,14 гривень. Зазначений виконавчий напис перебуває на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, що підтверд жується відомостями з єдиного реєстру боржників та постановою про відкриття виконавчого провадження. 03 серпня 2021 року позивач в мобільному додатку «приват24» побачив, що в нього арештовані рахунки. Після чого в Єдиному реєстрі боржників, за своїми персональними даними, позивач побачив, що він є боржником у виконавчому проваджені № 66312653, а стягнення відбуваються на підставі виконавчого напису виданого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною. З Автоматизованої системи виконавчих проваджень за номером виконавчого провадження, ми дізнались, що стягувачем в даному вп № 663 ї 2653 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Після чого на поштову адресу позивача, останній отримав лист від приватного нотаріуса, в якому містилась постанова про відкриття провадження та постанова про накладення арешту на майно боржника. З даних документів було підтверджені обставини, про які позивач дізнався з електронних реєстрів, у той же час з отриманих документів не вбачалось правових підстав виникнення відповідних правовідносин між позивачем та відповідачем, які нібито привели до формування у позивача відповідного боргу. Зважаючи на те, що позивачу не надавався договор про відступлення права вимоги та квитанцій про їх оплату, вважає, що такого документу не існує. А отже нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь особи, яка не набула права вимоги до неї. Тому, просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 19 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1803-Н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29082,95 дол. США під 12,89 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 грудня 2022 року (а. с. 51- 53). Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору кредитні кошти призначені для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири (споживчі цілі), а саме за придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , яка за цим договором є забезпеченням зобов`язань. Відповідно до підпунктів 3.3.1 -3.3.3 договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 368,58 доларів США, платіж має бути внесений до 10 числа поточного місяця. Відповідно до підпункту 4.2.4. кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов"язань щодо повернення кредиту нарахованих процентів та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж, у визначені договором терміни. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між ним та ВАТ КБ "Надра" був укладений іпотечний договір Відповідно до Договору Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 8189, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавець), відповідно до якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору №8/2007/840-К/1803-Н від 19 грудня 2007 року передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Заставна вартість квартири становить 160716,00 грн Відповідно до даного Договору порядок виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору №8/2007/840-К/1803-Н від 19 грудня 2007 визначається Кредитним договором: повернути до 10 грудня 2022 року кредит у сумі 29082,95 доларів США та сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,89 % (а.с.40). Також на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком, у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору (а. с. 50). Згідно з пунктом 5.3 договору поруки, договір діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань по кредиту. Відповідно до пункту 2.2 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора. Згідно з договором про відступлення права вимоги № GL48N718070_1_3, посвідченого 17.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 509, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», відповідач набув право вимоги до боржників банку, згідно з додатком № 1. 12 жовтня 2020 року [PERSON] отримав від Нового Кредитора вимогу/Іпотечне застереження про дострокове повернення заборгованості за Договором Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року (а.с. 58,59,62). 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною було вчинено виконавчий напис за номером 1279, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість у розмірі 706 067,14 гривень. Зазначений виконавчий напис перебуває на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича, що підтверд жується відомостями з єдиного реєстру боржників та постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.39). Відповідно до вищевказаного виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 01.07.2018 року по 23.06.2021 року. Сума, що підлягає стягненню, становить 706 067,14 грн: (сімсот шість тисяч шістдесят сім гривень чотирнадцять копійок) з урахуванням: - простроченої заборгованості за основним боргом 478 985,48 грн; - простроченої заборгованості за несплаченими відсотками 227 081,66грн; Відповідно до змісту виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто 23.06.2021 року, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років (а.с.39). Приватним виконавцем Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, 28 липня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с.12). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18) та у постанвоі від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] 19 грудня 2007 року отримав кредитні кошти від Відкритого акціонерного товариства комерційним банком «Надра», на споживчі цілі - придбання квартири, та зметою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором укладено договір Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 8189, предметом якого виступала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 17 липня 2020 року Відповідач на підставі договору про відступлення права вимоги набув право вимоги до Позивача. Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В силу частини 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з частиною 2 статті 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Доказів надсилання боржнику повідомлення про зміну Кредитора за договором Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 8189, та кредитного договору №8/2007/840-К/1803-Н від 19 грудня 2007 року до матеріалів справи не надано. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), зроблено висновок, відповідно до якого встановлено, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Встановлено, що 12 жовтня 2020 року [PERSON] отримав від Нового Кредитора вимогу/Іпотечне застереження про дострокове повернення заборгованості за Договором Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року (а.с. 58,59,62). Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору Іпотеки №1803/1 від 19 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим номером 8189, та умовами кредитного договору №8/2007/840-К/1803-Н від 19 грудня 2007, встановлено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 368,58 доларів США, платіж має бути внесений до 10 числа поточного місяця, а з метою виконання основного зобюов"язання між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] також укладено договір поруки, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком. З виконавчого напису за номером 1279, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною з позивача стягнуто на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість у розмірі 706 067,14 гривень, з яких простроченої заборгованості за несплаченими відсотками 227 081,66грн; за період з 01.07.2018 року по 23.06.2021 року. В той же час, оскільки [PERSON] 12 жовтня 2020 року отримав Вимогу/Іпотечне застереження від нового кредитора про необхідність дострокового повернення кредитних коштів, Відповідач втратив право нарахування відсотків та неустойки з 12 жовтня 2020 року, в той час як виконавчий напис вчинено за період до 23 червня 2021 року. Крім того, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Договором кредиту та іпотеки, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, передбачена сплата платежів кожного місяця, до 10 числа поточного місяця, починаючи з січня 2008 року і останній платіж мав бути сплачений 10 грудня 2022 року. Однак відповідачем не надані первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери, банківські виписки з рахунку), що унеможливлє встановити обгрунтованість нарахування заборгованості по тілу кредиту, а так само і відсотків, настання чи сплив строків їх погашення, що свідчить про те, що вимоги Відповідача не є безспірними. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказані в оскаржуваному виконавчому написі розміру заборгованості позичальника безспірною, а виконавчий напис вчинений відповідно до чинного законодавства України. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв"язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved