Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 21 січня 2006 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 2 від 21.01.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Також позивач зазначила, що подальше спільне життя із збереження шлюбу неможливе, а формальне перебування у шлюбі з відповідачем суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила також, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивачка проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2006 року, виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 2 від 21.01.2006. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає з матір`ю, позивачкою [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, два роки проживають окремо. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, утримання та порядку її виховання, поділу спільного майна сторонами не заявлено. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved