Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Сарненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів), в якій просить зняти арешт з грошових коштів, що містяться на належному позивачеві рахунку [NUMBER] (картковий рахунок [NUMBER] /картка для виплат «visa»), відкритому у АТКБ «Приватбанк», накладений постановою заступника начальника Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дисюк Т.В. про арешт коштів боржника від 21 січня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №64160760 від 15 листопада 2021 року. Позивач у позовній заяві обґрунтовує заявлені вимоги тим, що постановою Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у справі №569/3361/20 скасовано постанову Рівненського міського суду від 22 липня 2020 року і відносно [PERSON] застосовано штраф у сумі 541 031 грн. 58 коп. На підставі вказаного судового рішення заступником начальника Сарненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Дисюк Т.М. 15 січня 2021 року відкрито виконавче провадження №64160760 по стягненню з [PERSON] вказаного штрафу. В подальшому, 21 січня 2021 року, в рамках даного виконавчого провадження [PERSON] винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно із якою накладено арешт на належні позивачеві грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Вказаною постановою накладено арешт, окрім іншого, на належні [PERSON] грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , відкритий у АТ КБ «Приватбанк». Позивач зазначає, що постанова державного виконавця про арешт грошових коштів, є незаконною з тих підстав, що [PERSON] є працевлаштованим, отримує стабільну заробітну плату, із якої здійснюються щомісячні утримання в рахунок боргу у розмірі 20%. З огляду на наведене, необхідності для застосування арешту коштів, що знаходяться на рахунках боржника, не було. Отже, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права власника грошових коштів, через що звернувся із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені [PERSON] вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача пояснив, що дійсно на виконанні Сарненського РВ ДВС перебуває виконавче провадження з виконання судового рішення про стягнення з [PERSON] певної суми, однак, просить врахувати, що сума боргу за цим виконавчим провадженням зменшується через систематичну часткову оплату боржником, крім цього, представник позивача просить врахувати, що на даний час у країні запроваджено військовий стан, в зв`язку із чим просить зняти арешт з карткового рахунку позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про час проведення судового засідання належним чином. Відповідачем суду поданий відзив на позов, в якому сторона просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування своєї позиції відповідачем вказано, що державний виконавець діє виключно в межах діючого чинного законодавства, згідно із вимогами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач вказує, що на виконанні Сарненського РВ ДВС дійсно перебуває виконавче провадження №64160760 з примусового виконання постанови №569/3361/20 від 02 жовтня 2020 року Рівненського апеляційного суду про стягнення з [PERSON] на користь Поліської митниці Держмитслужби штрафу у сумі 541 031 грн. 58 коп., в зв`язку із чим арешт накладено державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Станом на 11 лютого 2021 року на рахунок стягувача у вказаному виконавчому провадженні перераховані кошти в сумі 35 089 грн. 41 коп., стягнуто виконавчого збору в сумі 3 508 грн. 91 коп. Правовідносини у даному випадку виникли між сторонами з приводу можливості здійснювати права власника щодо належного особі майна, на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із тексту позовної заяви та пояснень позивача з`ясовано, що порушення його прав виникли внаслідок арешту майна, накладеного державним виконавцем. Із наданої суду позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2021 року вбачається, що заступником начальника Сарненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було відкрито виконавче провадження з виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Поліської митниці Держмитслужби штрафу у сумі 541 031 грн. 58 коп. В межах вказаного виконавчого провадження №64160760, 21 січня 2021 року заступником начальника Сарненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - [PERSON] . Вказані обставини доводяться копією відповідної постанови про арешт коштів боржника, винесеної заступником начальника Сарненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21 січня 2021 року, яка досліджена судом. Арешт на грошові кошти боржника, розміщені на рахунках у банках, здійснено виконавцем відповідно до вимог ч.2 ст.48 Закону України «По виконавче провадження», згідно із якою стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Отже, в межах вказаного вище виконавчого провадження накладено арешт на грошові кошти боржника в сумі 112 635 грн. 42 коп., наявні на рахунку у АТ КБ «Приватбанк». На доведення вказаних обставин позивачем надано суду копію довідки, отриманої в електронному варіанті, відповідно до якої [PERSON] має відкритий рахунок у АТ КБ «Приватбанк», на якому станом на 24 листопада 2021 року міститься залишок у валютному еквіваленті - UAH, у сумі 112 635 грн. 42 коп. Відповідно до змісту ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Арешт майна (коштів) боржника застосовується, відповідно до ч.1 ст.56 цього ж Закону, для забезпечення реального виконання рішення. В ході судового провадження у цій справі представник позивача зазначав, що [PERSON] частково розрахувався із заборгованістю по оплаті штрафу, а відсутність можливості використовувати наявні на його банківському рахунку грошових коштів, ставить сім`ю позивача у скрутне матеріальне становище, враховуючи запровадження у державі військового стану. Так, дійсно, Постановою КМУ №198-р від 02 березня 2022 року визначено, що відповідно до статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та з метою забезпечення життєдіяльності населення в умовах воєнного стану дозволено фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищує 100 000 (сто тисяч) гривень. Однак, відповідно до письмового відзиву відповідача - станом на 11 лютого 2021 року на рахунок стягувача боржником перераховано кошти в сумі 35 089 грн. 41 коп. Виходячи із змісту наведених вище норм закону, а саме ст.ст.48,56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт може бути накладено на конкретне майно, в тому числі, грошові кошти, шляхом винесення постанови державним виконавцем - з метою забезпечення реального виконання рішення. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в інших випадках, аніж зазначено у частині 4 цієї статті арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, а відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення - у разі закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню, згідно із ч.1 ст.39 вказаного Закону - в тому числі, окрім іншого, в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. В обґрунтування необхідності зняття арешту позивач посилається на необхідність використання [PERSON] арештованих коштів, що містяться на його рахунку. Однак, судом встановлено, що арешт на грошові кошти боржника державним виконавцем накладено у відповідності до вимог закону, на даний час в межах вказаного виконавчого провадження існує заборгованість, сума якої перевищує 100 000 грн., через що відсутні правові підстави для зняття арешту, накладеного відповідачем в межах виконавчого провадження. Крім цього, слід врахувати, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», на яку посилається у позовній заяві позивач - відповідачем у такій справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідно до ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, відповідачем у справі є особа, яка порушила права особи, або не визнає чи оспорює такі права (в даному випадку боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно). Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем права позивача порушені не були, підстав для скасування арешту, накладеного на грошові кошти позивача, судом не встановлено, а тому заявлений позов є безпідставним, через що до задоволення не підлягає. На підставі наведеного, ст.ст.16, 21, 391 ЦК України, ст.ст.40, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження»

Outcome: dismissed