Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

22.11.2021 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення повноліття дітьми. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що з листопада 2021 р відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків; добровільно відмовляється сплачувати аліменти, хоча отримує пенсію та має постійний дохід. Просить позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Горщар Б.А. позовні вимоги визнав частково та пояснив, що відповідач є інвалідом 3 групи, отримує щомісячний нерегулярний дохід, так як займається перевозками, батьки рівною мірою несуть обов`язок по утриманню дітей, тому просить стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 6000 грн на обох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України як мати, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися обов`язку щодо утримання та виховання дитини до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2010 року (а.с.3); є батьками неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 5). Відповідач, як батько неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 182 СК України зобов`язаний сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З податкової декларації про доходи за 2021 рік вбачається, що дохід відповідача за 2021 р з урахуванням податків становить 381470,92 грн, після вирахування 5% податку - 362397,37 грн (а.с.32-34), є особою з інвалідністю 3 групи (довідка МСЕК долучена). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії з зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється. Особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України та іншими законодавчими актами. Відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні», з метою реалізації творчих і виробничих здібностей людей з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Згідно ст. 18 того ж Закону, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у т.ч. спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством. З наведеного вбачається, що наявність інвалідності не є перешкодою для отримання доходу та сплати аліментів. Сторони визнали, що позивачка не працює, зареєстрована як безробітна. Оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що сторони несуть однаковою мірою обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей з метою забезпечення їх гармонійного фізичного і духовного розвитку, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, врахувавши при цьому розмір щомісячного доходу відповідача та пенсії по інвалідності, в розмірі 7000 грн на обох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial