Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

17 січня 2022 року [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з позовною за явою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя її батьки побудували житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який вона має право успадкувати в порядку першої чер- ги за законом. На підставі рішення Татарбунарської міської ради вона зареєструвала право влас- ності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (приса- дибна ділянка), з кадастровим номером 5125010100:01:005:0354. Звернувшись до нотаріуса з зая- вою про прийняття спадщини щодо житлового будинку, отримала відмову у зв`язку з втратою ше- стимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не наданням доказів фактичного прийняття спадку. Але вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день її відкри- ття постійно проживала разом зі спадкодавцями, з 1984 р. зареєстрована в будинку та робила в ньо му поточні ремонти, фактично, вступила в управління та володіння спадковим майном, як перед- бачено ч.1 ст.549 ЦК в редакції 1963 року. Зазначені обставини стали причиною її звернення до су ду з цим позовом, оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування вона позбавлена можливості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги (а.с.36). Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.35). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову су- перечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає можли- вим позов задовольнити, виходячи з наступного. З копій: паспорту [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5, 7) видно, що позивач народилася [INFO] у м.Татарбунари Одеської області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), 11.07.1982 р. пі- сля укладення шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАК № 929076 від 16.07.2003 р. (а.с.9), [PERSON] прийняла у спадщину грошовий внесок та земельну частку (пай) із земель- ного колишнього КСП ім.Татарбунарського повстання площею 5,13 в умовних кадастрових гекта- рах, що належали померлій [PERSON] . Копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.10, 11) підтверд- жується, що батьки позивача померли: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - 12.06. 2001 р. Як видно з копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським БТІ за станом на 01.03. 2021 р. (а.с.13-18), позивачем замовлено технічну документацію на житловий будинок по [ADDRESS] . Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнос- ті, сформованого 29.11.2021 р. (а.с.19) підтверджується, що власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 5125010100:02:005:0354, є [PERSON] . Згідно довідок відділу з питань реєстрації виконкому Татарбунарської міської ради Одеської об ласті від 19.02.2021 р. (а.с.20, 21), що [PERSON] та [PERSON] на момент смерті проживали за адресою: [ADDRESS] . Крім них в будинку зареєстрована та проживає дочка - [PERSON] , 1958 р. на родження, та [PERSON] , 1955 р. народження. Як видно з копії зведеного оцінюючого акту за № 10 від 10.12.1965 р. та доданих до нього мате- ріалів (а.с.22-25), власником житлового будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] . Вартість спірного будинку з будівлями та спорудами складає 156016 грн., що вбачається із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку, виготовленого ТОВ «Імперіал-777» від 20.12.2021 р.(а.с.26-27). Відмова нотаріуса (а.с.28) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного ст- року для прийняття спадщини та не надання належних доказів фактичного прийняття спадщини. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. В силу ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випад- ків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України зас- тосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних ві- дносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодек- су застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час ві дкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась [INFO] - в день смерті спа дкодавця [PERSON] , коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоє- мець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийня- та спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкри- ття спадщини міститься в правилі ст.525 цього Кодексу, а саме, моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній но таріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. Як передбачено ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пе ршої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) по- мерлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питан- ня не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наявнос- ті інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою померлої [PERSON] , а отже, спад- коємцем першої черги за законом, і вона фактично, вступила в управління та володіння спадко- вим майном, як передбачено ч.1 ст.549 ЦК УРСР, який був чинним на час відкриття спадщини. Тому за [PERSON] має бути визнано право власності на спадковий житловий будинок, що залишилася після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved