Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу.Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 17 лютого 2015 року за актовим записом № 9. Від шлюбу дітей та спірного майна не мають. Він неодноразово пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, однак вона в позасудовому порядку відмовляється, а тому він змушений звернутися з даним позовом. Подружнє життя між ними не складається з самого початку їхнього спільного проживання. Вони не зійшлись характерами і поглядами на сімейне життя. Крім того, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Через таку поведінку відповідачки вони втратили почуття та повагу одне до одного. У липні 2021 року відповідачка прогнала його з дому і з того часу вони не спілкуються. За таких обставин вважає, що їх шлюб розпався остаточно і відновлення нормальних сімейних відносин вже неможливе. Він молодий за віком і має намір створити іншу сім`ю.Враховуючи викладене, просить шлюб укладений між ними розірвати. 01 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивач не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглядати без його участі, у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання по сімейним обставинам. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, примирення між ними з відповідачкою не можливе. В судове засідання відповідачка також не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2015 року у виконкомі Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 9 (а.с.6). Від даного шлюбу дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved