Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Багатогалузевого об`єднання комунального господарства Мирноградської міської ради про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок травми на виробництві, в обґрунтування якого вказав, що з 17.10.2018 і по теперішній час він перебуває у трудових відносинах з Багатогалузевим об`єднанням комунального господарства Мирноградської міської ради, де працює електрогазозварювальником. 12.07.2021 року під час виконання наряду з електрозварювальних робіт, а саме - зварювання домкрата сміттєвоза, при відкритті вентиля на балоні з киснем вибухнув кисневий редуктор, внаслідок чого він отримав ушкодження в виді опіку обличчя та травми правого ока, з чим звернувся до медичного закладу КНП «Мирноградська ЦМЛ», звідки був доставлений до КНП «Міська лікарня №3» в м.Краматорськ, де йому було встановлено діагноз - комбінована травма: опік полум`ям 1-2 ступеню, обличчя S=3%, термічний опік 4 ст. повік, рогівки, склери правого ока, уламкова наскрізна рана правого нижнього повіка, термоінгаляційна травма, опік дихальних шляхів 2 ступеню. Блефарорафія правого ока, стан після часткової некретомії повік, кон`юктивонекректомії, кератонекроктомія внаслідок термічного опіку рогівки, кон`юктиви та повік 4б ст., виразка, перфорація рогівки. 29.09.2021 за наслідками розслідування обставин нещасного випадку, що стався з ним під час виконання трудових обов`язків, було складено акт Н-1/П та відповідно до висновку МСЕК йому було безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності. Вказуючи на те, що отримання цієї травми спричинило йому значні фізичні і моральні страждання, призвело до дискомфорту та порушень його душевного спокою, що він відчуває протягом тривалого часу та перешкоджає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого способу життя, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 60000 грн. Оскільки справа виникла з трудових правовідносин, її розгляд здійснюється у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи за участю сторін сторони не заявили. Правом відзиву на позов відповідач не скористався. Судом встановлено, що позивач з 17.10.2018 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електрогазозварювальником, що вбачається з його трудової книжки (арк.спр.26). 12.07.2021 під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом форми Н-1/П від 28.09.2021 (арк.спр.28-38). Згідно зазначених в акті обставин, 12.07.2021 о 07.30 год. механіком БОКГ Мирноградської міськради [PERSON] було видано наряд водію [PERSON] та електрогазозварювальнику [PERSON] на проведення електрогазозварювальних робіт лапи (домкрата) автомобіля-сміттевоза КО. Близько о 08.00 годин [PERSON] прийняв рішення скористатись газозварювальним обладнанням, щоб розігріти металевий елемент, не довівши про це до відома безпосередньо керівника робіт, механіка підприємства. Підійшовши до балону з киснем, який знаходився за стіною навісу на відкритому просторі під сонцем, [PERSON] відкрив вентиль на балоні, після чого роздався хлопок, з редуктору вирвалось полум`я, загорівся гумотканевий рукав, в результаті чого [PERSON] отримав опік обличчя з права та травму правого ока. Отримана позивачем під час виконання трудових обов`язків травма визнана виробничою. Причинами настання нещасного випадку зазначено порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів, яке виразилося у тому, що обладнання, яке було залучене до виконання робіт не відповідає вимогам НПАОП 0.00-1.81-18 «Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском», затверджених наказом Мінсоцполітики України від 05.03.2018 №333, а саме - відсутність фільтра, закрученого регулюючого винта (на момент встановлення редуктора на балон), використання прокладки, яка заборонена до використання у кисневому редукторі. Також актом встановлено порушення експлуатації балонів, вимог охорони праці під час виконання зварювальних та вогневих робіт, Правил охорони праці під час роботи з інструментом і пристроями та незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці. Серед осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, значиться і сам позивач [PERSON] , який самостійно змінив конструкцію кисневого редуктора, а також не дотримався заходів особистої безпеки під час виконання робіт у відповідності до вимог нормативних актів з охорони праці (а.с.28-38). Акт позивачем не оскаржений. Згідно медичної документації, позивачу за наслідками травми встановлено діагноз: комбінована травма: опік полум`ям І-ІІ ступеня, обличчя S=3%, термічний опік ІV ступеня, повік, рогівки, склери правого ока. Уламкова наскрізна рана правого нижнього повіка. Термоінгаляційна травма, опік дихальних шляхів ІІ ступеня. З 12.07.2021 по 21.10.2021 він знаходився на лікуванні із встановленим діагнозом (а.с. 40-80). Згідно довідки МСЕК від 17.11.2021 року позивачу вперше за наслідками виробничої травми встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково. Протипоказана важка фізична праця, робота на висоті, біля механізмів, що рухаються на діючих електричних установках. Рекомендоване спостерігання офтальмолога та санаторно-курортне лікування при відсутності протипоказань (а.с.84-86). Надавши оцінку дослідженим доказам, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, який в силу ст.160 КЗпП має здійснювати постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, згідно статті 173 цього Кодексу відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Таким чином, позивач має визначене законом право на відшкодування моральної шкоди від нещасного випадку на виробництві. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги ступінь втрати позивачем професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із ушкодженням здоров`я, обставини нещасного випадку і, виходячи із засад розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень. Вирішуючи питання про судові витрати у справі в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.9 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial