Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі за текстом ПрАТ «Харківенергозбут») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Харківобленерго», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, зазначає, що за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , власником майна є [PERSON] , та згідно переданих у відповідності до вимог п. 10 Постанови Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг (далі за текстом НКРЕКП) № 312 від 14 березня 2018 року, п. 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року (в подальшому Правила) та п. 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку, проведено нарахування на електричну енергію у сумі 58\~760,92 грн. З огляду на те, що зазначена сума заборгованості відповідачем власником майна в період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року не сплачена, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї суми боргу за споживання електричної енергії. Відповідачем в наданому до суду відзиві викладені заперечення проти позову, в яких посилаючись на те, що він до 28 серпня 2021 року був власником будинку [ADDRESS] , в якому з липня 2013 року проживає [PERSON] , яка користується житлово-комунальними послугами та споживає ці послуги, тому і має сплачувати їх вартість, просив залучити останню в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Вказує, що оскільки законом не передбачено обов`язок власника здійснювати оплату комунальних послуг і такий обов`язок покладений на споживача, отже вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою від 19 листопада 2020 року залучено до участі у справі за позовом ПрАТ «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача АТ «Харківобленерго» та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи належним чином, причину неявки у судове засідання не повідомив. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав наведених у відзиві та письмових поясненнях. Представник третьої особи АТ «Харківобленерго» позов підтримала та просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомила. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У зв`язку з відокремленням функцій з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положенням и Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року, з 01 січня 2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом НКРЕКП) від 19 червня 2018 року № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268. ПрАТ «Харківенергозбут», як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку та на умовах Договору постачання універсальних послуг. За період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , згідно переданих у відповідності до вимог пункту 11 Постанови № 312, пункту 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, пункту 1.1 розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» даних показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у сумі 58 760,92 грн. Матеріалами справи підтверджено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 12 липня 2013 року(т. 1 а.с. 17, зворотній бік). Зазначену суму заборгованості за електричну енергію не сплачено. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі за текстом ПРРЕЕ). Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» останній визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Згідно до пункту 67 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальної послуги визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги. Частиною четвертою статті 63 Закону визначено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Згідно з пунктом 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). ПрАТ «Харківенергозбут» є електропостачальником, який отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року № 505, відповідно, є постачальником універсальної послуги. Між ПрАТ «Харківенергозбут» (постачальник) та малим непобутовим споживачем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг(далі Договір) (т. 1 а.с. 9-13). Згідно з пункту 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. За умовами пункту 5.1. Договору передбачає, що споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Як визначено пунктом 5.7. Договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць відповідно до пункту 5.8. Договору. На підставі пункту 5.9. Договору розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Пунктом 5.10. Договору обумовлено, що оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (пункт 5.11. Договору). Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Харківенергозбут» сформовано розрахунок заборгованості за використану електричну енергію по особистому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року на загальну суму 60\~580,92 грн, а саме: - за січень 2019 року від 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року на суму 511,68 грн (обсяг споживання 351 кВт/год); - за лютий 2019 року від 01 лютого 2019 року по 28лютого 2019 року на суму 38\~224,32грн (обсяг споживання 22 799 кВт/год); - за березень 2019 року від 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року на суму 179,04грн (обсяг споживання 153 кВт/год); - за квітень 2019 року від 01 квітня 2019 року по 30квітня 2019 року на суму 172,32грн (обсяг споживання 149 кВт/год); - за травень 2019 року від 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року на суму 179,04грн (обсяг споживання 153 кВт/год); - за червень 2019 року від 01 червня 2019 року по 30червня 2019 року на суму 172,32грн (обсяг споживання 149 кВт/год); - за липень-грудень 2019 року від 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року на суму 9\~442,32грн (обсяг споживання 5\~899 кВт/год); За січень-серпень2020 року ід 01 січня 2020 року по 28 серпня 2020 року на суму 11\~699,88 грн (обсяг споживання- 7\~331 кВт/год). В поточних періодах за поточне споживання всього сплачено 1\~820,00 грн, а саме: - за квітень 2019 року в сумі 700,00 грн; - за червень 2019 року в сумі 564,70 грн; - за січень-серпень 2020 року в сумі 555,30 грн. Тобто залишок несплаченої суми заборгованості за спожиту електричну енергію становить 58\~760,92 грн (60\~580,92 грн 1\~820,00 грн). Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як визначено пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази оплати споживачем повної суми заборгованості за спожиту з січня 2019 року по 28 серпня 2021 року електричну енергію, що відповідачем під час розгляду справи не спростовано, доказів протилежного не надано, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 58\~760,92 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. За умовами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає, що підключення електроенергії за заявою наймача (власника майна) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами. Отже суд дійшов висновку про те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини та позовні вимоги є доведеними за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року і оскільки позов пред`явлено до колишнього власника будинку, отже визначену позивачем в уточненому позові суму заборгованості слід стягнути з відповідача з урахуванням того, що останній був власником майна в період виникнення цієї заборгованості з постачання електричної енергії. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем [PERSON] як власником майна за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , не дотримано обов`язку з утримання належного йому нерухомого майна та оплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії. Не проживання відповідача у будинку [ADDRESS] , який належав йому на праві власності в період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2020 року та факт відсутності його реєстрації у цьому будинку не звільняє [PERSON] , як власника нерухомого майна, від обов`язку нести витрати по оплаті за постачання електричної енергії, яка наданаПрАТ «Харківенергозбут». Аналогічний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховний Судом у постанові від 02 квітня 2020 року по справі № 757/29813/17-ц (провадження № 61-2066св19) та від 05 грудня 2018 року по справі № 638/15406/16-ц (провадження № 61-38016 св 18). Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений в постанові, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За таких обставин, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що за період з 01 січня 2019 року по 28 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , власником майна в даний проміжок часу був [PERSON] , наявна заборгованість за договором про постачання електричної енергії в сумі 58 760,92 грн. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заву не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі. Відповідно до\~частини першої,\~другої статті\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом Українипринципу верховенства права. Згідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення встановити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Харківенергозбут» до [PERSON] , треті особи: АТ «Харківобленерго», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Як визначено частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до\~пункту 1\~частини другої\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3842,00 грн, що підтверджується відповідним платіжними дорученнями про сплату судового збору за подання позову до суду, наявними в матеріалах справи, а саме: № 11037 від 07 листопада 2019 року в сумі 1\~728,90 грн, № 3856 від 27 червня 2019 року в сумі 192,10 грн та № 5432 від 31 липня 2019 року в сумі 1\~921,00 грн (т. 1 а.с. 1, 2, 23). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору, тобто по 3842,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved