Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

16 грудня 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до Локачинської селищної ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3336 га, що розташована на території Марковичівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Локачинського) району Волинської області, яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 026246 від 22.12.2005 року [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав. На підставі заяви позивача про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, нотаріусом було заведено спадкову справу № 166/2013 до майна померлого [PERSON] та винесено постанову про відмову у видачі відповідного свідоцтва, у зв`язку відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Просить визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3336 га, що розташована на території Марковичівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Локачинського) району Волинської області та належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 026246 від 22.12.2005 року [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав. Позивач у судове засідання не з`явився. 06 квітня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, 04 квітня 2022 року надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копії матеріалів спадкової справи № 166/2013 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 26 лютого 2008 року (а. с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 2010 року (а. с. 6). Останні є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 01 серпня 1966 року (а. с. 8) Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, проте помер і не встиг оформити своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син - [PERSON] , що підтверджується довідкою Марковичівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 111 від 11 червня 2013 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 серпня 1964 року (а.с. 32, 32 на звороті). Спадкове майно після смерті [PERSON] , складається, зокрема, із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3336 га, що розташована на території колишньої Марковичівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Локачинського) району Волинської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 026246, виданого 22.12.2005 року Локачинською райдержадміністрацією ради народних депутатів Волинської області (а. с. 9). 27 червня 2013 року рішенням Локачинського районного суду Волинської області, що набрало законної сили 09.07.2013 року, [PERSON] було визначено додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а. с. 34). 09 вересня 2013 року в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину та заяви [PERSON] (внука спадкодавця) про відсутність претензій на спадкове майно, була заведена спадкова справа № 166/2013 до майна померого [PERSON] (а. с. 30). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І. Г. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,3336 га, яка передана для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території колишньої Марковичівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Локачинського) району Волинської області, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 026246, виданого 22.12.2005 року Локачинською райдержадміністрацією ради народних депутатів Волинської області, належала [PERSON] , спадщину після якої прийняв [PERSON] , однак, позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки ним не подано витягу з державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку (а. с. 82). Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є його син - позивач [PERSON] , який прийняв спадщину, інших спадкоємців, які б прийняли чи претендували на спадщину, не встановлено. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою, поданою до суду 04 квітня 2022 року (а. с. 80). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, передана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3336 га, що розташована на території Локачинської селищної ради Володимир-Волинського району Волинської області (колишній Локачинський район, Марковичівська сільська рада), яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 026246, виданого 22.12.2005 року Локачинською райдержадміністрацією ради народних депутатів Волинської області, спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , однак помер і не встиг оформити своїх спадкових прав, враховуючи визнання позову відповідачем, що прийняте судом, суд дійшов висновку, що право власності на дану земельну ділянку переходить до позивача [PERSON] в порядку спадкування за законом і за ним необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку. Отже, позов підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved