Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму безпідставно отриману пенсію у розмірі 4165,20 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебувала відповідачка по справі [PERSON] , якій було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» було проведено документальну перевірку пенсійних справ в головному управлінні. У листопаді 2019 року було встановлено, що відповідачка [PERSON] працевлаштована, відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідачка своєчасно не повідомила позивача про факт працевлаштування. Управлінням з метою досудового врегулювання спору було направлено відповідачу лист щодо сплати суми боргу, який останньою залишено поза увагою. За таких обставин, посилаючись на ст.ст. 1212,1215 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідачки безпідставно отримані нею кошти в сумі 4165,20 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2021, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 02.02.2022 від відповідачки до суду надійшов відзив на позов, в якому остання зазначає, що дійсно вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 10.04.2018. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати, тобто залишалась працюючим пенсіонером, а 13.02.2019 заявою відповідної форми повідомила ГУ ПФУ про звільнення з роботи. Перебуваючи на пенсії вона знову працевлаштувалась і 06.11.2019 подала до ГУПФУ відповідну заяву про працевлаштування. Тому вважає, що сумлінно виконувала вимоги закону та своєчасно повідомляла ГУ ПФУ в м. Києві про факти працевлаштування і звільнення з роботи та не припускала зловживань. Тому, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Позивачем відповідь на відзив не подана. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка з 10.04.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) та їй було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У листопаді 2019 року було встановлено, що відповідачка [PERSON] працевлаштована, відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Матеріали пенсійної справи було приведено у відповідність. Відповідача переведено до категорії працюючих пенсіонерів та проведено перерахунок пенсії, а саме переглянуто розмір доплати до прожиткового мінімуму згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що призвело до зменшення розміру пенсії та виникнення переплати Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.11.2019 вирішено утримати переплату пенсії відповідачці по 20% від розміру пенсії до повного погашення починаючи з січня 2020 року. Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 02.01.2020 рішення про утримання переплати було скасовано та утримані кошти з січня 2020 року по липень 2020 року з пенсії відповідачки у розмірі 4029,41 грн. доплачені в серпні 2020 року. Листом № 2600-0504-8/118552 від 23.07.2021 відповідачку було повідомлено про переплату пенсії, однак надмірно сплачені кошти нею повернуті не були. Згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне і пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Так, згідно із ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Позивач в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку [PERSON] . Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. На підставі вищевикладеного, зважаючи на наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що стороною позивача не доведено правомірність пред`явленого позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed