Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.12.2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №52. Даний шлюб є повторним, так як сторони вже перебували в шлюбі, який був зареєстрований 08.06.2010 року в Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №03 та був розірваний згідно рішення Монастириського районного суду від 22.10.2013 року. За час перебування в шлюбі в подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. В позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим оскільки між ними постійно виникають суперечки, та недовіру один до одного. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконаний, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання в шлюбі позивач [PERSON] просить укладений 18.12.2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області між ним та [PERSON] шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте представником позивача адвокатом Фединяком Р.В. через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте представником відповідача - адвокатом Андрусенком І.Я. подано заяву про розгляд справи в його відсутності та відсутності відповідача, позов визнають повністю, проти розірвання шлюбу не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності сторін по справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 08.06.2010 року в Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №03. За час перебування в шлюбі в подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 25.05.2021 року, яка проживає з відповідачем. 22.10.2013 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області даний шлюб був розірваний. 18.12.2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області сторони повторно зареєстрували шлюб, актовий запис №52, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 25.05.2021 року. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони миритися не бажають. V. Джерела права й акти їх застосування. В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України) Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та сторони миритися не бажають, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач та відповідач миритися не бажають і збереження шлюбних відносин суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved