Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії, в обгрунтування якого вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Крім даної квартири в житловому будинку знаходяться ще дві квартири, в яких проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - співвласники квартири №1 , [PERSON] - власник квартири № 2 . В 2020 році позивачем було виготовлено окремий технічний паспорт на її квартиру з якого вбачається, що належна позивачу квартира є повністю ізольована, знаходиться на першому поверсі, має окремий вхід, спільних входів та виходів з іншими приміщеннями не має. На сьогоднішній день позивач має намір перевести квартиру належну на праві приватної власності на житловий будинок садибного типу, присвоїти поштову адресу та в подальшому приватизувати земельну ділянку, що знаходиться у фактичному користуванні та необхідна для обслуговування частини житлового будинку, але не може цього зробити, оскільки будинок юридично має статус багатоквартирного, хоча фактично є індивідуальним (садибним) житловим будинком садибного типу, що належить власникам трьох квартир. З метою вирішення даного питання в позасудовому порядку позивач зверталася до Коростишівської міської ради з проханням змінити статус будинку за адресою: [ADDRESS] , з багатоквартирного житлового будинку в індивідуальний житловий будинок садибного типу та присвоїти поштову адресу, однак їй було відмовлено та роз`яснено, що для подальшого розгляду по суті звернення необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду всіх співвласників житлового будинку та в подальшому звернутись з відповідним клопотанням до органу місцевого самоврядування. Позивачем було надіслано лист з пропозицією звернутися до Коростишівської міської ради з відповідною заявою про переведення багатоквартирного будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок, що надасть в майбутньому всім можливість виділити в окремий об`єкт нерухомого майна належні кожному квартири та приватизувати земельні ділянки. Власник квартири №2 [PERSON] погодилась, співвласники квартири №1 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] лист отримали, але ніякої відповіді не надіслали, в усному порядку згоду не надавали, тому позивач змушена звернутись до суду. Представник відповідача направив відзив в якому заперечив, щодо заявлених позовних вимог з огляду на те, що позивачем при поданні заяви до Коростишівської міської ради не була надана згода всіх власників та співвласників житлового будинку, зазначили, що при усуненні зазначих недоліків, позивач має право повторно звернутись до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183469794 від 03.10.2019 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з технічного паспорту на квартиру №3 від 24.06.2020 року, реєстровий №1633, що знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вказана квартира має загальну площу 25,3 кв.м., житлову площу 12,9 кв.м., та складається з: кухні (1) площею 7,6 кв.м, кладовки (2) 0,4 кв.м. коридор 1,5 (3) кв.м., санвузол (4) 2,9 кв.м., житлова кімната (5) 12,9 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 26.08.2009 року, за адресою: [ADDRESS] , будинок поділений на 3 квартири з земельною діялянкою та господарськими приміщеннями на території, а саме сарай, вбиральня. Як зазначено у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.08.1993 року, реєстровий №19-31-4538, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Висновком КП «Коростишівське архітектурно-планувальне бюро» від 14.07.2020 №116, було встановлено про наявність технічної можливості переведення квартири [ADDRESS] , на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. В заяві [PERSON] від 21.07.2020 року, що засвідчена приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С., зареєстровано в реєстрі №1127, вказала, що надає дозвіл на переведення [PERSON] належної їй квартири [ADDRESS] , в житловий будинок садибного типу. Згідно з описом поштового відправлення та повідомлення про вручення поштового відправлення №1250102964403, вбачається, що лист-пропозицію, щодо переведення будинку, співвласники квартири [ADDRESS] , отримали 27.07.2020 року. У відповіді Коростишівської міської ради від 23.02.2021 №03-16/Ф-312, на заяву [PERSON] , останній було відмовлено заяві щодо зміни статусу квартири на житловий будинок садибного типу та присвоєння поштової адреси у звязку з відсутністю нотаріально завіреної згоди всіх співвласників квартир розташованих у будинку, що за адресою [ADDRESS] . На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 380, 382 ЦК України. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. За змістом статті 369 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Так, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Відповідно до статті 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно ч. 2 статті 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження майном порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі і шляхом подання до суду відповідного позову. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з висновком КП «Коростишівське архітектурно-планувальне бюро» від 14.07.2020 №116, було встановлено, що квартира [ADDRESS] , являє собою окрему квартиру з індивідуальними інженерними мережами, зблоковану з іншими квартирами глухою стіною та має окремий вихід на земельну ділянку з розміщеній на ній господарськими будівлями. Тому за технічними показниками наявна можливість переведення квартири №3 у будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі суд враховує те, що Коростишівською міською радою було надано письмову відповідь від 23.02.2021 року за підписом міського голови Кохана І.М., якою відмовлено позивачу у переведенні належній їй квартирі № 3 , у зв`язку з відсутністю згоди всіх співвласників будинку, а саме співвласників квартири № 1 , проте відповідного рішення виконавчим комітетом Коростишівської міської ради, прийнято не було. Тобто позивачем у відповідності до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та зокрема, постанови КМУ від 07.07.2021 №690 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», постанови КМУ від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», не вирішено питання щодо зміни статусу квартири на індивідуальний житловий будинок з присвоєння окремої поштової адреси. Проте позивач здійснив всі необхідні способи для забезпечення свого права власності на майно. Так, [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , надала свою згоду на переведення належній позивачу квартири №3 в житловий будинок садибного типу. Крім того, позивачем було надіслано пропозицію співвласникам квартири № 1 , яку згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення вони отримали 20.07.2020 року. Суд бере до уваги те, що житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] , належить власникам на праві спільної сумісної власності та законодавчо визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Проте захист права власності є основним обов`язком держави, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, тому суд вважає, що Коростишівська міська рада зобов`язана розглянути та прийняти відповідне рішення по заяві [PERSON] , тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи зазначене вище, на підставі ст.ст. 319, 321, 369, 383 391 ЦК України, 391, Цивільного Кодексу України, ст. 4, 10, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265-268 ЦПК України,-

Outcome: partial