Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . За життя спадкодавець залишив на ім`я позивача заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, за реєстровим № 66 від 29 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилося спадкове майно, яке складається: з земельної ділянки площею 5,0894 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122380800:01:003:0025, та земельної ділянки площею 5,27 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер відсутній. Позивач є донькою спадкодавця та в порядку ст. 1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач, прийняла відповідно до ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Так, Теплодарською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 33к/2018, після померлого [INFO] [PERSON] , за заявою позивача про прийняття спадщини. Земельна ділянка площею 5,0894 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122380800:01:003:0025, належна спадкодавцю, [PERSON] , який помер [INFO] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №070751, виданого 03 серпня 2004 року Кілійською районною державною адміністрацією, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №6947. Разом з тим, вказаний державний акт при житті спадкодавця був втрачений. Земельна ділянка площею площею 5,27 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер відсутній, належна спадкодавцю, [PERSON] , який помер [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 січня 2007 року за реєстровим № 480 Кілійською районною державною нотаріальною конторою. Вказаний державний акт при житті спадкодавця було втрачено. Під час звернення до Теплодарської міської державної нотаріальної контори, позивачу було надано довідку щодо надання відомостей спадкоємців по цивільній справі за №446/02-14 від 07.07.2018 року, у якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, та позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності земельної ділянки площею 5,0894 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122380800:01:003:0025 - [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт належності земельної ділянки площею 5,27 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер відсутній - [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 5,0894 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122380800:01:003:0025, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 5,27 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського ( Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 січня 2007 року за реєстровим №480 Кілійською районною державною нотаріальною конторою, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача, Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив згідно якого просив розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.04.1975 року Десантненським сіль бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 10 від 02.04.1975 року, /а. с. 9/. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070751, виданого 03.08.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 09.07.2004 року № 364 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 5, 09 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Десантненської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6947, /а. с. 11/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2007 року, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 480 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: земельної ділянки розміром 5,27 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ОД №070750, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 03 серпня 2004 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №6946, витяга Кілійського районного відділу земельних ресурсів № 214 від 25.01.2007 року, /а. с. 15/. Згідно заповіту посвідченого 29.10.2015 року секретарем виконавчого комітету Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 66 встановлено, що [PERSON] , діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідав доньці [PERSON] , [INFO] , /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.02.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 80 від 06.02.2018 року, /а. с. 7/. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52533964 від 07.07.2018 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрита спадкова справа № 33к/2018, /а. с. 10/. Згідно довідки за вих. № 488 від 25.06.2018 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 1944 року до дня смерті. На день смерті [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою з ним зареєстрована та проживала його донька- [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 446/02-14 від 07.07.2018 року встановлено, що [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, /а. с. 16/. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стосовно встановлення юридичного факту правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянці площею 5,0894 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122380800:01:003:0025 та земельної ділянці площею 5,27 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] , який помер [INFO] . Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно його право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved