Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися із вищезазначеним позовом, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу № 18023 від 26 грудня 1996 року на 353/1000 частки квартири [ADDRESS] , укладений сторонами на Одеській Товарній Біржі. В обґрунтування своїх вимог позивачі послались на те, що позбавлені права власників на реалізацію спірного майна, оскільки договір на момент його укладення нотаріально посвідчений не був. Позивачі в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавали. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене спір вирішений на підставі наявних доказів. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в\~1996 році,\~тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 26 грудня 1996 року позивачі купили, а відповідачі продали 353/1000 частки квартири [ADDRESS] . Спірна 353/1000 частки квартира належали продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 28.11.1996 року УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів, та зареєстровано у ОМБТІ та РОН м. Одеси 03.12.1996 року під № 196 пр. стор. 123 реєстр 426. Спірний договір був відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис №18023, 26.12.1996 року. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 09.01.1997 року\~договір зареєстрований позивачами в ОМБТІтаРОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під №206 пр. стор. 151 реєстр №426. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, позивачі виконали умови угоди, передали відповідачам гроші у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселились з неї. На час вирішення спору право власності позивачів на спірне майно не скасовано. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved