Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики з відповідача на загальну суму 33 849 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виконуєються умови договору, а тому відповідач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року справу було призначено до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представником позивача в прохальній частині позову зазначено, про розгляд справи без участі представника та не заперечував щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики «Smile Credit» №3546101751-1926313 (далі - Договір), за яким відповідач отримав грошові кошти (споживчий кредит). Договір було укладено між сторонами у вигляді електронного правочину у порядку ст.ст. 10- 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою офіційного веб-сайту позивача https://e-groshi.com шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), текст якого наведений у розділі 9 Договору. Сам одноразовий ідентифікатор (смс-код), який було використано відповідачем з метою підписання договору, зазначено у реквізитах Позичальника. Факт його надіслання на номер телефону відповідача підтверджується даними реєстру відправлених позичальнику повідомлень (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача додається) та, крім цього, у разі необхідності може бути підтверджено оператором мобільного зв`язку за запитом суду. Пунктом 8.2 Договору встановлено, що укладенням Договору відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, редакція яких розміщена на Сайті Позикодавця (https://e-groshi.com/docs/pravila-nadannya-pozik/). Таким чином, у відповідності до правил п.4.14., 4.15 та 4.16 Правил надання грошових коштів у позику, Договір став укладеним після введення відповідачем у відповідне поле на сайті позивача всіх особистих даних (у тому числі паспортних даних, зазначених у цій позовній заяві) та введення отриманого відповідачем на його телефон одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення у якості акцепту Договору. Так, пунктом 1.1. Договору визначено, що позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 9500 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . 13 листопада 2021 року грошові кошти у сумі 9 262 гривень 50 копійок (сума позики з урахуванням утриманої комісії за видачу згідно п.1.4 Договору) були успішно зараховані за банківську картку відповідача, доказом чого є інформаційна квитанція платіжної системи, про успішний переказ коштів, через яку позивачем здійснювалось зарахування. Таким чином, з метою законного перерахування грошових коштів позичальникам 31 березня 2020 року між позивачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «Є ГРОШІ» у якості учасника платіжних систем, який має ліцензію на переказ коштів у національній валюті, було укладено Договір № 01/04-20 від 31 березня 2020 року про організацію взаємодії при зарахуванні платежів. Витяг з Державного реєстру фінансових установ, наданий позивачу з метою укладення Договору, додається. Крім цього, відомості про дійсність зазначеної ліцензії оприлюднені у публічному доступі у Державному реєстрі фінансових установ за посиланням httts/ IIkis.gov.ua/). Згідно п.1.11 Договору, послугою за Договором є зарахування та переказ коштів, запит на надання якої подається за допомогою ПЗ Виконавця з використанням параметрів Картки Одержувача (згідно п.1.6. Договору одержувачем вважаються фізичні особи, що є власниками картки) у тому числі із залученням Банку-еквайера, у відповідності до умов даного Договору та правил МПС для сервісів VISA Money TransferCard Money Send. Таким чином, зарахування коштів на рахунки позичальників здійснюються позивачем через ТОВ «ФК ФІН ПЕЙ» як учасника платіжних систем, у якого наявна ліцензія на переказ коштів, та яке здійснює перерахування грошових коштів на підставі платіжних доручень Позивача, які на виконання п.3.1. Договору ініціюються шляхом подання електронного платіжного доручення про здійснення платежу та у відповідності з п. 24.3 ст. 24 Закону підтверджуються квитанцією про зарахування грошових коштів. Пунктом 1.5.1. Договору встановлено, що протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір відсотків за користування коштами складає 1.99 % від суми позики щоденно, що за календарний рік становить 726.35% річних. Зазначений розмір процентів є базовою процентною ставкою. Враховуючи порушення відповідачем умов укладеного Договору, позивач скористався своїм правом та здійснив перерахування процентів за базовою процентною ставкою за весь період кредитування, розмір якої згідно п. 1.5.1 Договору складає 1.99 % щоденно (726.35% річних). Укладений між сторонами Договір передбачає нарахування позичальнику наступних комісій: - п.1.4. - одноразову комісію за видачу позики у розмірі 2,5%, але не менше ніж 100,00 гривень від суми позики, вказаної у п.1.1. Договору, яка підлягає сплаті в момент видачі позики шляхом її утримання позивачем; - п. 1.4.1. - комісію за обслуговування позики у розмірі 0,2% від суми позики, вказаної у п. 1.1. Договору, яка нараховується щоденно. - п.1.4.2. - комісію за обслуговування особистого кабінету позичальника у розмірі 10,00 гривень на тиждень, та яка нараховується з наступного дня за днем отримання позики. - п.3.1. - комісію за смс-інформування позичальника про актуальний розмір заборгованості у розмірі 12,00 гривень, яка нараховується щоденно. При цьому, за умовами п. 1.4.1, 1.4.2. та 3.1 договору комісії визначені як плата за обслуговування позики, яка нараховується за фактичний період користування споживчим кредитом до дня повного виконання своїх зобов`язань позичальником за цим Договором та не обмежена виключно періодом кредитування. Так, пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики, нарахованих процентів та комісій на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою та передбачених Договором комісій здійснюватиметься у відповідності до умов цього Договору та Додатку №1 до цього Договору (графіку платежів). Пунктом 1.3 Договору (з урахуванням додаткової угоди до Договору) датою повернення позики та сплати всіх комісій встановлено 12.12.2021 року. У той же час, у вказану дату відповідач не повернув позику та не виконав інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Пунктом 4.3. Договору у разі прострочення виконання цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити 4.00 % від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення та пунктом 4.3.1. Договору у разі прострочення сплати заборгованості за цим Договором більше ніж на 30 календарних днів, пеня згідно п.4.3. цього Договору збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума з 31 дня прострочення буде становити 6 % від суми позики за кожен день прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які Позичальник зобов`язується сплатити Позикодавцю. Таким чином, позивач надає детальний розрахунок заборгованості, яку розраховано на умовах, визначених Договором, та який сформований з першого дня періоду кредитування (користування позикою). Згідно розрахунку, загальна заборгованість відповідача станом на день його формування становить 33 849 гривні 55 копійок та складається з: 9 500 гривень 00 копійок - заборгованість у вигляді тіла позики; 11 532 гривень 05 копійок - заборгованість у вигляді процентів;847 гривень 50 копійок - заборгованість у вигляді комісій; 11 970 гривень 00 копійок - заборгованість у вигляді пені. З врахуванням зазначеного, варто зазначити , що за приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України). Положення статті 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених правил правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення заборгованості по позиці, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманої позики, проценти за користування нею та проценти за прострочення терміну повернення позики, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеної відповідачем заборгованості за позикою складає 33 849,55 станом на 12.01.2022 року. Таким чином, відповідачем було вчинено всі дії для отримання позики, однак зобов`язань які були покладені на нього не було виконано, а тому в силу наведених доводів позивача, позов підлягає задоволенню, а іншого відповідачем не було спростовано. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Outcome: approved