Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2800 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що вона з відповідачем та їхніми дітьми проживають у будинку отриманий нею у спадщину. Останні три з половиною років відповідач безпідставно почав байдуже відноситися до неї та їхніх дітей, влаштовувати сварки та застосовувати неї фізичну силу. Три роки підряд він виїжджає на заробітки в Чеську Республіку, де заробляє та отримує грошові кошти. Відповідач самоусунувся від забезпечення сім`ї. У 2021 році він надав їй на утримання дітей 5000 гривень. Вона працює техпрацівником у Новоселицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів і коштів, які вона отримує, не достатньо для утримання, виховання та належного розвитку дітей. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження та актом обстеження матеріально-побутових умовах від 20.12.2021, з якого вбачається, що позивачка з дітьми проживає у власному будинку та користується земельною ділянкою площею 0.25 га. [PERSON] працює техпрацівником у Новоселицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів. На її утриманні знаходяться двоє дітей. Батько [PERSON] дітям не приділяє ніякої уваги та матеріально не допомагає. Згідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітніх сина та доньку, відсутність у неї будь-якого цінного рухомого майна та постійного місця роботи. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" убачається, що з 1 січня 2022 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на січень 2022 року становила 14577 грн, а по Закарпатській області - 12115 гривень. Мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2022 становить 6500 гривень. Жодних заперечень на позов, а також відомостей про непрацездатність відповідач суду не надав. Тому суд вважає що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі й за кордоном, на обліку в центрі зайнятості не стоїть, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей аліменти у розмірі по 1800 гривень, на кожну дитину в місяць. Відповідно до квитанцій № 1 від 04.01.2022 позивачкою за надання професійної правничої допомоги було сплачено адвокату Декет Ю.Ф. у розмірі 1500 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак всупереч вимог ч. 3 вказаної статті ні позивачка ні особа, яка надавала їй правничу допомогу не подали детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 500 гривень. У відповідності із ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. У зв`язку з цим, з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 992.40 гривень судового збору. За таких обставин,

Outcome: partial