Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

26.08.2020 представник позивача ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернувся до суду з позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить стягнути з відповідачів на користь позивача інфляційні витрати у розмірі 81,78 грн., три відсотки річних у розмірі 55,86 грн., та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 року №940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено ТОВ «Харків Екоресурс». 27 листопада 2012 року ТОВ «Харків Екоресурс» опублікувало в газеті «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. Договір набрав чинності для жителів приватного сектору Київського району м. Харкова з 01 січня 2013 року. До набрання чинності зазначеним договором від відповідачів не надходило жодних заяв про свою незгоду з умовами опублікованого Договору. Відповідно до графіка планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району, погодженого, зокрема, з головою адміністрації Київського району, вивезення побутових відходів по вул. Шевченка, буд. 171 здійснюється ТОВ «Харків Екоресурс» щовівторка. За вищевказаною адресою мешкають [PERSON] та [PERSON] , які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів (особовий рахунок № [NUMBER] ). Згідно рішення Харківської міської ради №215/06 від 27.12.2006 року «Про затвердження норм утворення твердих побутових відходів у м.Харкові» середньорічна норма утворення твердих побутових відходів на одного мешканця приватного будинку становить\~2,2 м.куб., а середньорічна норма утворення великогабаритних відходів на одного мешканця приватного будинку становить\~0,22 м. куб. Відповідно до п.11 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та додатком 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно додатку 1 вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів за одну особу становить 22,30 грн. за місяць. Відповідачі не здійснили оплату за надані послуги за 35 місяців, тобто за період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1362 грн. 65 коп. У зв`язку з чим позивачем також нараховано відповідачам відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України три проценти річних в розмірі 55,86 грн., та інфляційні витрати в розмірі 81,78 грн. Загальна сума боргу становить 1500 грн. 29 коп., однак відповідачами в 2021 перераховані кошти на рахунок позивача за надані послуги в розмірі 2334,75 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «Харків Екоресурс» просить стягнути з відповідачів на свою користь інфляційні витрати у розмірі 81,78 грн., три відсотки річних у розмірі 55,86 грн., та судовий збір у розмірі 2102 грн. Відповідачами подано відзив на позовну заяву, в якому вони просять відмовити в задоволенні вказаного позову в повному обсязі, оскільки вказана заборгованість була сплачена відповідачами за рахунок коштів з субсидії 21.01.2021 в розмірі 2334,75 грн., що значно перевищує заявлений розмір заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що борг сплачено в повному обсязі, та його не існує, а тому просив відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку. 26.08.2020 вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена судді Божко В.В. 01.09.2020 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 01.09.2020. Ухвалою судді від 01.09.2020 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.09.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 04.11.2021 вказану справу прийнято до провадження судді, та призначено судове засідання по справі. Судом встановлено, що ТОВ «Харків Екоресурс» є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в м. Харкові» від 28.12.2011 року № 940 та рішення № 248\~\~від 22.04.2020 року "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" (а.с. 8-9). Відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів за адресою: за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 171, з 01.01.2013 року, які надає позивач на підставі Договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» №142 (25800/1 від 27.11.2012. (а.с. 10). Відповідно до договору «Про надання послуг з вивезення побутових відходів» виконавець зобов`язується, згідно з графіком, надавати споживачу послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 року № 940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів в м. Харкові» та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії ХМР 4 скликання від 24.12.2003 №284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Оплата послуг здійснюється щомісячно. У відповідності з пунктом 30 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений договір набирає чинності з 01 квітня 2013 року та укладається згідно зі статтями\~205,\~640-643 Цивільного кодексу України\~(надалі\~ЦК України) строком на 3 роки, якщо інше не буде встановлено споживачем у письмовій формі. Пунктом 34 вказаного договору передбачено, що споживач із правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання території населених пунктів ознайомлений, оскільки вищевказані документи публікуються разом з договором в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия». 20.11.2012 між УДПЗ « Укрпошта» та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укладено договір про надання послуги з доставки рекламної та /або інформації продукції № 06-736, відповідно якого Укрпоштою здійснено доставку примірника газети « Харьковские известия» з опублікованим договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року за адресою відповідача. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідачів представник позивача посилався на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором був доставлений за місцем проживання відповідачів, договір з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від відповідачів про незгоду з його умовами не надійшло, а тому договір відповідно до правил статей\~633,\~634 ЦК України\~є укладеним. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай включають акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, $ 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та правил відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчиненні певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою\~статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажити товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі\~статтею 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті\~205, пункту 2 статті\~642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень, або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується дія\~Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», що діяв станом на 01.01.2013. Цим законом, зокрема передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя, пункти 1, 5 статті 20). Такі положення\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладення договору (за виключенням у випадках, встановлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з пунктом б частини першої\~статті 15 Закону України № 187/98-ВР від 05.03.1998 «Про відходи»\~громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У частинах другій та третій\~статті 35-1 Закону України «Про відходи»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування, на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. На виконання зазначеного\~закону\~прийнято\~постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 якої визначено, що норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2006 року № 1010. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладений законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладення договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084св18). Судом вбачається, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» направило оферту (опублікований в примірнику газети «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який було доставлено відповідачам), виконувало послуги по вивезенню твердих побутових відходів від домоволодінь з району, де знаходяться помешкання відповідачів-споживачів. Відповідачі не довели, що не користуються цими послугами тобто прийняли оферту. Відповідно до частини третьої\~статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно з частиною третьою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Оскільки відповідач протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» у письмовому вигляді не направили, тому відповідачі вважаються таким, що прийняли пропозицію ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (акцесорне зобов`язання). Згідно довідки ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» від 01.08.2020 про рух коштів по особистому рахунку № [NUMBER] за відповідачами утворилась заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.09.2017 по 01.08.2020 у розмірі 1362,65 грн. ( а.с.29). Як вбачається з додатку до розрахунку заборгованості ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС сума інфляційних витрат складає 81,78 грн., три відсотки річних від простроченої суми 55,86 грн. ( а.с. 30-32). Однак, відповідачами після пред`явлення позову сплачено на рахунок позивача в січні 2021 року кошти в розмірі 2334,75 грн., тому позивач просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат - 81,78 грн., та три відсотки річних від простроченої суми - 55,86 грн. За статтею 625 ЦК України стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, відповідачами сплачена сума боргу на рахунок позивача після пред`явлення позову в значному більшому розмірі, а саме в розмірі 2334,75 грн., що перевищує суму боргу з урахування 3% річних та інфляційних втрат - 1500,29 грн., то підстав для стягнення додатково 3% річних та інфляційних втрат не існує, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необгрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсується за рахунок самого позивача. Підстав для застосування ч.3 ст. 142 ЦПК України не існує, оскільки позивач підтримував частково позовні вимоги після сплати відповідачами суми боргу, в задоволенні яких було відмовлено.

Outcome: dismissed