Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

08.11.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свій позов тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області І.С. Шульженка перебуває виконавче провадження № 67243003 від 23.10.2021 року з примусового виконання виконавчого напису від 21.09.2021 року за реєстровим № 7225 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу О.М. Сазонової про стягнення з [PERSON] на користь АТ « Альфа-Банк» грошових коштів у загальній сумі 59\~552, 09 гривень. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є незаконним, оскільки він вчинений з порушенням статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому даний наказ не підлягає виконанню. Спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням умов щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. 10.11.2021 року на запит суду від 09.11.2021 року ( ас 19) уповноваженою особою надана інформація про місце реєстрації позивача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності в даній категорії справ, згідно частини 12 статті 28 ЦПК України ( ас 20). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 10.11.2021 року позовна заяву прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 06.12.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 10.11.2021 року забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується в судовому порядку. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 06.12.2021 року у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович. Підготовче засідання відкладено на 23.12.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 23.12.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2022 року ( ас 115-117). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 21.01.2022 року розгляд справи відкладено на 07.02.2022 року ( ас 144-146). Судове засідання 07.02.2022 року не відбулося, у зв`язку з хворобою головуючого судді ( ас 169, 170). Розгляд справи відкладено на 09.03.2022 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 171-175, 178-182). 13.12.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та необгрунтованістю ( ас 102-105). Додані поштові квитанції на підтвердження надіслання копії відзиву учасникам справи ( ас 108). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, у судове засідання не з`явилася. 30.12.2021 року і 01.02.2022 року подала суду письмові заяви про розгляд справи у її відсутності. Пояснення на позовну заяву не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце проведення засідання. Пояснення на позовну заяву не подав. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. Згідно виконавчого напису від 21.09.2021 року, що зареєстрований у реєстрі за № 7225, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.М. Сазоновою, на підставі статей 87-91 Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від\~29\~червня 1999\~року №1172 (далі - Перелік),\~запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства « Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500842641 від 18.11.2020 року в сумі 59\~552, 09 грн, в тому числі: 965, 47 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту; 1\~770, 66 грн простроченої заборгованості за комісією та процентами; 56\~376, 55 грн строкової заборгованості за сумою кредиту; 439, 41 грн строкової заборгованості за комісією та процентами ( ас 6). Дані обставини також підтверджуються матеріалами по здійсненню виконавчого напису від 21.09.2021 року за № 7225 ( ас 56-71). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 67243003 від 23.10.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області І.С. Шульженко відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 72225, виданого 21.09.2021 року (ас 9). Згідно Інформації про виконавче провадження, визначено для боржника загальний розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 200, 00 гривень ( ас 14-15). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~( далі -\~Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок). Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України\~(далі\~- ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом\~статті 88\~Закону (в\~редакції чинній,\~на момент\~вчинення виконавчого\~напису)\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно статті\~89\~Закону,\~ у\~виконавчому написі\~повинні зазначатися: дата\~(\~рік,\~місяць,\~число)\~його вчинення,\~посада,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~нотаріуса,\~який вчинив\~виконавчий напис; найменування\~та адреса\~стягувача; найменування,\~адреса,\~дата і\~місце народження\~боржника,\~місце роботи\~(для\~фізичних осіб),\~номери рахунків\~в установах\~банків (\~для юридичних\~осіб); строк,\~за який\~провадиться стягнення; суми,\~що підлягають\~стягненню,\~або предмети,\~які підлягають\~витребуванню,\~в тому\~числі пеня,\~проценти,\~якщо такі\~належать до\~стягнення; розмір\~плати,\~сума державного\~мита,\~сплачуваного стягувачем,\~або мита,\~яке підлягає\~стягненню з\~боржника; номер,\~за яким\~виконавчий напис\~зареєстровано; дата\~набрання юридичної\~сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року,\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що позивач не укладала нотаріально посвідчений кредитний договір з АТ « Альфа-Банк» і відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача щодо неукладення останньою з АТ « Альфа-Банк» нотаріально посвідченого кредитного договору № 500842641 від 18.11.2020 року. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису від 21.09.2021 року № 7225, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.М. Сазоновою, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів у загальній сумі 59\~552, 09 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Доводи відповідача про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, спростовується вищенаведеними нормативно-правовими актами, що регулюють спірне питання, а також правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у справі №6-887цс17, у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, на загальну суму 1\~362 гривні. Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1, 2 статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно пункту 1 частини 2\~статті 141\~ЦПК України,\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно частини 8\~статті 141 ЦПК\~України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно частини 4\~статті 137\~ЦПК України,\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів про понесення нею витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000, 00 гривень. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу не є підставними та обгрунтованими і є таким, що не підлягають до задоволення, а тому в цій частині вимог про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити.

Outcome: approved