Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 грудня 2017 року сторонни зареєстрували шлюб, про що виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, було зроблено відповідний актовий запис №15. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Майже одразу після народження доньки сімейне життя сторін поступово стало погіршуватися, між ними часто виникали непорозуміння та сварки що в кінцевому результаті призвело до того. Що сімейні відносини між ними фактично припинилися. Так, протягом останнього року, незважаючи на спільне проживання в одній квартирі, позивачка та відповідач не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, використовуючи кожен окремо власні грошові кошти і взагалі не сприймають один одного як чоловіка та дружину. Таким чином фактично між сторонами відсутні будь-які відносини, які зазвичай притаманні подружжю, а їх шлюб носить виключно формальний характер. Враховуючи зазначені обставини представник позивача просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №15 від 14.12.2017 року. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 28.01.2022р. справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та зазначив, що з позовними вимогами позивача згоден в повному обсязі, заперечень до позову немає, просить суд задовольнити позовні вимоги. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.12.2017р. виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №15 (а.с.7). Від спільного шлюбу сторонни мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 8). Відповідно до довідки №63 від 18.01.2022 року виданої Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] має наступний склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданої відповідачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві не зазначила наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне, тому суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 496 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а іншу частину судового збору стягнути з відповідача. Відповідно до квитанції про сплату №1576-7975-1384-4556 від 21.01.2022р. позивачем сплачено за подачу до суду позову судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved