Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

17 грудня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обгрунтування свого позову позивачка посилалась на те, що 31.08.1999 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний письмовий договір 31.08.1999 року був зареєстрований у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» під реєстраційним номером 007/051-Ж. Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його складання, відповідно до норм ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, договір, укладений на торговій біржі, не потребував свого подальшого посвідчення та вважався укладеним з моменту реєстрації. 02.09.1999 року даний договір був зареєстрований у Жовтоводському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №25, відомості про нового власника було внесено до технічного паспорту на квартиру. З 31.08.1999 року позивачка фактично вступила у володіння і користування вказаним майном. Таким чином, зобов`язання за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.1999 року сторонами були виконані в повному обсязі. Проте, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки вказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 25.01.2022 року від виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надійшла інформація, що в Реєстрі територіальної громади відповідач [PERSON] не зазначена. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 09 год. 30 хв. 17 лютого 2022 року. 17 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на 09 год. 00 хв. 15 березня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. 15.03.2022 року позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи є заява позивача [PERSON] , в якій вона просила розглядати справу без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. 15.03.2022 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. У запропонований ухвалою про відкриття провадження по справі від 25.01.2022 року строк, відзиву на позов до суду не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.1999 року №007/051-Ж, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала у власність двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вартість об`єкта нерухомості, який перейшов у її власність складала 1700, 00 грн. /а.с.6/. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] отримала технічний паспорт на вищевказану квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . /а.с.7-8/. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.06.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської Ради Дніпропетровської області [PERSON] 30.06.2000 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». /а.с.9/ Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна зі сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивач вступив у володіння і користування кв. [ADDRESS] . На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 серпня 1999 року, укладеного між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, який був зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніподзержинська» за реєстраційним номером №007/051-Ж - дійсним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved