Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Калинівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в лютому 2021 року вона дізналася про борг по виконавчому провадженню № 64537666, яке було відкрито на підставі виконавчого напису № 8725, виданого 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 582701,72 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні приватним нотаріусом Бондар І.М. було порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки між нею та АТ КБ "ПриватБанк" не було укладено нотаріально посвідченого кредитного договору, документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, не є достатніми для підтвердження безспірності заборгованості, а також відповідач пропустив трирічний строк для пред`явлення вказаного виконавчого напису до виконання. Ухвалою Калинівського районного суду від 19 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19.03.2021., забезпечено позов у справі за вказаною позовною заявою шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №8725, вчиненого 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційни банк «ПриватБанк» грошових коштів, яке здійснюється державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у виконавчому провадженні № 64537666 до набрання рішенням законної сили. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19 січня 2022 року, закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Шимотюк О.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідач АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив, правом відзиву на позовну заяву не скористався. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилась, повідомлялася про час та місце судового розгляду в установленому законом порядку, згідно поданих заяв від 08.07.2021 року, 29.10.2021, 12.11.2021, просила здійснювати судовий розгляд у її відсутність. Представник Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився і не повідомив про причини неявки, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.06.2006 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ЗАТ КБ "ПриватБанк" в простій письмовій формі було укладено кредитний договір № VIQ4SR0000000 від 27.06.2006 року, за яким ЗАТ КБ "ПриватБанк" надало [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000 грн, строком до 25.06.2009р., зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% щомісячно від суми наданого кредиту. Позичальник зобов`язувався своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою та сплатити винагороду в порядку, визначеному договором. Згідно з розрахунком заборргованості за кредитним договором № VIQ4SЕ0000000 від 27.06.2006 року, заборгованість позивача за вказаним кредитним договором станом на 14.08.2017 року становила 580201,72 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 14735,82 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 145102,89 грн.; заборгованість за комісією у розмірі 5545,92 грн.; заборгованість за пенею 414817, 09 грн. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8725, яким стягнуто заборгованість з боржника [PERSON] за кредитним договором № VIQ4SЕ00000006 від 27.06.2006 року, за період з 27.06.2006 року по 14.08.2017 року в розмірі 582701,72 грн., з яких: 14735,82 грн - заборгованість за сумою кредиту, 145102,89 грн - заборгованість за відсотками, комісія 5545,92 грн, пеня 414317,09 грн та витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн. Виконавчий напис вчинено згідно з ч.1 ст. 34, ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та на підставі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Судом витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зокрема стягувачем було надано нотаріусу: заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі від 11.09.2017; копію довіреності представника стягувача; письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № VIQ4SЕ00000006 від 27.06.2006 року адресовану [PERSON] від 25.08.2017, фіскальний чек ТОВ "Укрпошта" від 02.09.2017 адресат "Титаренко", опис вкладення до цінного листа від 02.09.2017 з переліком документів - письмова вимога від 25.08.2017; копію кредитного договору № VIQ4SR00000006 від 27.06.2006 року, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На підставі заяви АТ КБ "ПриватБанк" від 08.02.2021, старшим державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Барановим Ю.Ю. 17.02.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64537666 з виконання виконавчого напису № 8725, виданого 11.09.2017 р та про арешт коштів боржника, а 24.02.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] . За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тобто, виконавчий напис було вчинено 11.09.2017 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій (не нотаріально посвідченій) формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Укладений між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21вересня 2021 року у справі №910/10374/17. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак приватному нотаріусу не було надано жодних доказів на підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № VIQ4SR00000006 від 27.06.2006 року з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку непогашення заборгованості. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів наданих нотаріусом на виконання ухвали суду , вбачається, що вказана вище вимога на ім`я позивача та докази її направлення та отримання позивачем, нотаріусу відповідачем не надано. Крім того, встановлено, що кредит позивачкою був триманий 27.06.2006 року на строк до 25.06.2009 року, тоді як виконавчий напис вчинено 11.09.2017 року, строк за який проведено стягнення, одинадцять років один місяць вісімнадцять днів , а саме з 27.06.2006 року по 14.08.2017 року, в тому числі заборгованість за відсотками та пенею. Тобто напис вчинено з пропуском трирічного строку з часу настання у кредитора права на звернення. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, стягувачем порушені вимоги закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення , що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн за подання позвоної заяви та 454 грн за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved