Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата [PERSON] . Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивач не є спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, про те, що її двоюрідний брат можливо помер вона дізналась при випадковій зустрічі з головою селищного комітету у травні 2021 року, після чого звернулась за правничою допомогою та в усній формі звернулась до приватного нотаріуса, якою було роз`яснено зміст вимог ст.1272 ЦК України. Оскільки її брат він антисоціальний спосіб життя, більше половини життя провів у місцях позбавлення волі, позивач не спілкувалась з ним та не могла знати точну дату його смерті, тому вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця. Ухвалою суду від 17.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 18.10.2021 Полтавською міською радою до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач прохає відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Ухвалою суду від 15.11.2021 до участі у справі за цивільним позовом [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Управління майном комунальної власності міста. Представником третьої особи 14.12.2021 подано пояснення щодо позову, в яких Управління майном комунальної власності міста прохає відмовити у задоволенні позову. Підготовче провадження було закрито на підставі ухвали суду від 21.01.2022 та призначено справу за цивільним позовом [PERSON] до судового розгляду по суті вимог. Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, довіривши здійснювати представництво її інтересів адвокату Салашному М.О. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, посилаючись на викладені у ньому обставини та зазначив, що померлий [PERSON] приходиться позивачці двоюрідним братом, за життя якого вони мало спілкувались, оскільки останній він антисоціальний спосіб життя, проживав без постійного місця мешкання. Обставини щодо смерті брата позивачу стали відомі від голови селищного комітету, після чого вона звернулась за правничою допомогою та до приватного нотаріуса. Представник відповідача Дзюбла О.І. з наведених у відзиві підстав прохав позов залишити без задоволення як безпідставний та зазначив, що позивачем не надано доказів належності її до кола спадкоємців померлого, не доведено родинні відносини, відсутні докази відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії тощо, а обставини пропуску строку прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними. Представники третьої особи Алексеєва В.В. , Янченко Я.В. прохали відмовити у задоволенні позову за недоведеністю вимог та просили врахувати надані письмові пояснення щодо позову. Допитана в якості свідка [PERSON] в суді показала, що є головою селищного комітету с.Лісок, сім`ю [PERSON] знає з 1963 року. Померлий [PERSON] мав судимості, був однією дитиною у родині, а позивач приходилась йому двоюрідною сестрою. Випадково зустрівши позивача навесні минулого року, свідок розповіла їй, що [PERSON] давно відсутній у місці проживання, будинок знаходиться у занедбаному стані та за ним приглядають сусіди. З`ясувавши позиції сторін, заслухавши доводи їх представників, пояснення представників третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України). Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи з вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи викладене, слід вказати, що при вирішенні питання про визначення додаткового строку в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України, суд, має виходити з доведеності того, що позивач належить до кола спадкоємців, йому було відмовлено у видачі свідоцтва та дослідити поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть №855 від 24.06.2015. Посилаючись на те, що померлий [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] , позивач на підтвердження факту родинних відносин з спадкодавцем надала копії наступних документів: свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , яка прийняла прізвище [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актового запису про смерть [PERSON] , актового запису про смерть [PERSON] та актового запису про народження [PERSON] . Разом із тим, надані позивачем докази не підтверджують родинний зв`язок між нею та померлим, й відповідно належність її до кола спадкоємців [PERSON] за законом. При цьому, згідно із приєднаними до справи матеріалами, заповіту [PERSON] на користь позивача також не складалось. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що дійсно, всі документи для того, щоб прослідкувати та підтвердити родинний зв`язок між померлим та позивачем не збереглись. Питання про встановлення факту родинних відносин в судовому порядку до цього часу не порушувалось, оскільки спочатку вони вважали за необхідне вирішити питання щодо визначення додаткового строку. Як убачається з матеріалів справи, спадкова справа після померлого не заводилась, відомостей про звернення позивача із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] і про прийняте нотаріусом рішення суду не надано. Оскільки право на спадщину має особа, яка є спадкоємцем, та відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, може звернутися спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, а позивачем не надано доказів про те, що вона є двоюрідною сестрою померлого, тобто спадкоємцем за законом, позов про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не може бути задоволений. Таким чином, судом не встановлено порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивача відповідно до ст.3 ЦПК України, тому суд відхиляє позовні вимоги за їх недоведеністю. При цьому суд вважає передчасним надавати оцінку поважності причин пропуску строку прийняття спадщини. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed