Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

У січні 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 13.07.2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. із базовою відсотковою ставкою - 3% на місяць. Позивач зазначає, що позичальниця була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Зазначає, що підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. [INFO] позичальниця [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.11.2018 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач - [PERSON] . Посилаючись на положення ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273 ЦК України, зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої позичальниці. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем 09.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори та 24.06.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що дана претензія долучена до спадкової справи № 536/19, а також повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину не видавались. Позивач зазначає, що станом на дату смерті позичальниці у неї перед банком утворилась заборгованість у розмірі 7378,41 грн., що становить собою тіло кредиту та яку він просить стягнути із відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 64-65). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року було постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 68-69). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 13.07.2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. із базовою відсотковою ставкою - 3% на місяць (а. с. 28). З даної заяви вбачається, що позичальниця підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Приписами ст. ст. 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ч. 1ст. 638 ЦК України). Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. [INFO] позичальниця [PERSON] померла (а.с. 44). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату смерті позивальниці перед банком є заборгованість у розмірі 7378,41 грн., що становить собою тіло кредиту (а. с. 6-12). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Позивачем 09.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори та 24.06.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що дана претензія долучена до спадкової справи № 536/19, а також повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 46, 47). 3.08.2020 року позивачем було направлено лист-претензію на адресу відповідача [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 7378,41 грн. за кредитним договором від 13.07.2006 року, як спадкоємця після померлої [PERSON] (а.с. 48). Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади м. Києва вбачається що за адресою: [ADDRESS] за період з 18.11.2020 року по 22.09.2021 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 72). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 04.04.2019 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 76). Із відповіді Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори також вбачається, що свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 102). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною 1 та частиною 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] на дату смерті [PERSON] був зареєстрований за однією адресою з спадкодавцем в квартирі за адресо.: [ADDRESS] , і, крім того, 4.04.2019р. звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини (а.с. 76). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України N 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. [PERSON] померла [INFO] . АТ КБ "ПриватБанк", як кредитор, заявив вимоги до спадкоємця померлої боржниці шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса 19.05. 2020 року, а 3.08.2020р. - лист претензію на адресу [PERSON] (а.с.46, 48). Смерть позичальниці у даній справі не припиняє зобов`язання за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, померлій [PERSON] на підставі договору дарування належав гараж вартістю 16 543грн. (а.с. 87). Оскільки зі смертю боржниці зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємця задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Саме на підставі норм ст. ст. 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця. Таким чином, з відповідача як спадкоємця боржниці [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 13.07.2006 року в розмірі 7 378,41грн. У відповідності до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір На підставі викладеного,

Outcome: approved