Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Оксана Василівна, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за законом після матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09.04.2019 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1540. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з: домоволодіння [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом АНД Ради народних депутатів 22.08.2000 доку, на підставі рішення виконкому АНД Ради народних депутатів №729/3 від 15.11.1991 року, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі 631 за номером 2367-392, електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №21613750. Згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №17235459, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27.12.2007 року на земельній ділянці площею 2994 кв.м розташовані: житловий будинок, гл.битн. житловою площею 26,6 кв.м, загальною 53,2 кв.м; літня кухня, шл.бл.; сарай, гл.маз.; сарай/тимч./. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та донька [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач вважає, що оскільки він є сином дочки спадкодавця [PERSON] , то за правом представлення має право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , яку б мала успадкувати, як спадкоємець за законом, донька спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . На час відкриття спадщини позивач був зареєстрований у вказаному домоволодінні разом зі спадкодавцем, іншого житла не мав та постійно проживав разом із бабусею, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса не подавав, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. У березні 2019 року позивачу стало відомо, що [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , [INFO] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , яке видано державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В.. Наприкінці жовтня 2018 року [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після його смерті є його дочка - відповідач [PERSON] . Позивач зазначає, що його право на отримання 1/2 частки спадщини за правом представлення після смерті [PERSON] порушено, тому посилаючись на вказані обставини просив суд: -визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 січня 2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., зареєстроване в реєстрі за №5-127, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 2994 кв.м та складається з: житлового будинку літ.А-1 площею 26,6 кв.м, загальною площею 53,2 кв.м. літньої кухлі літ.Б, сараю літ.Г, сараю/тимч. Літ.Е, споруд 1-2, І, у прядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, у якому значила, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON] за правом представлення у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, позивач дійсно на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично ніколи не проживав зі спадкодавцем за вказаною адресою, зокрема на час відкриття спадщини. [PERSON] зареєструвала у своєму житлі позивача за його проханням, оскільки зареєстроване місце проживання у місті Дніпрі позивачу було потрібно для працевлаштування. На думку відповідача, реєстрація за вказаною адресою була формальна, оскільки позивач із 2003 року разом із сім`єю проживав за адресою: [ADDRESS] , де проживає і по теперішній час. Оскільки [PERSON] проживала одна і в силу віку та стану здоров`я потребувала стороннього догляду, її син [PERSON] був змушений переїхати з міста Кропивницького та проживати разом із матір`ю. Позивач не бажав допомагати бабці [PERSON] та не здійснював за нею догляд. Таким чином, позивач дійсно мав право на спадкування за законом за правом представлення після смерті його бабці [PERSON] , а саме на спадщину, яку б мала успадкувати, як спадкоємець за законом, донька спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, оскільки [PERSON] фактично не проживав із [PERSON] на час відкриття спадщини, позивач мав би прийняти спадщину в 6-місячний термін після її відкриття, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву в порядку ст.1269 ЦК України, однак вказані умови виконані позивачем не були. Таким чином позивач не має будь-яких прав на спадщину, у зв`язку із чим позов є безпідставний та необґрунтований. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що зареєстрований у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , із 2005 року по теперішній час. Проживав у будинку разом із дружиною, бабусею та дядьком [PERSON] . [INFO] бабуся [PERSON] померла. Позивач особисто займався поховання бабусі. У подальшому після смерті бабусі, через конфлікт із дядьком, який зловживав спиртними напоями, позивач разом із дружиною був вимушений виїхати з будинку у 2007 році. [PERSON] продовжував проживати у будинку. Позивач зазначив, що за життя [PERSON] від господарював у даному домоволодінні, обробляв город, так і після її смерті також користувався земельною ділянкою. Про те, що дядько [PERSON] оформив на себе повністю домоволодіння після смерті [PERSON] , він дізнався тільки після його смерті. За життя бабуся говорила, що будинок буде належати йому та дядьку порівну. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, пояснила, що позивач не проживав у спірному домоволодінні, періодично з`являвся та користувався земельною ділянкою у своїх цілях. З 2001 року із бабусею постійно проживав її син [PERSON] , який здійснював за нею догляд. Також у судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживала із донькою [PERSON] , онуками [PERSON] та [PERSON] . Коли [PERSON] померла, онука [PERSON] - [PERSON] одружилася та виїхала з будинку. Із [PERSON] залишився проживати онук [PERSON] , який допомагав їй по господарству. Згодом до них переїхав проживати син [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] зробив у будинку ремонт. Згодом між [PERSON] та [PERSON] стався конфлікт та [PERSON] був вимушений виїхати із будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була сусідкою [PERSON] та підтримувала із нею добросусідські стосунки. [PERSON] проживала із донькою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] проживала сама, онук [PERSON] навідувався до неї та допомагав по господарству. Де постійно проживав [PERSON] їй невідомо. Син [PERSON] також періодично навідувався до [PERSON] , однак постійно не проживав. Свідок [PERSON] , яка є головою квартального комітету, суду пояснила, що [PERSON] до смерті проживала разом із сином [PERSON] , який періодично звертався до неї за довідками. [PERSON] не бачила, оскільки він до неї не звертався. Знала, що [PERSON] зареєстрований у будинку, але [PERSON] казав, що він там не проживає. Свідок [PERSON] , який був сусідом [PERSON] , пояснив суду, що у будинку проживав [PERSON] , який переїхав до бабусі у 2003 році. Свідок підтримував із [PERSON] добросусідські стосунки, знайомий із дружиною [PERSON] . [PERSON] почав проживати у будинку приблизно у 2005 році. Після смерті [PERSON] у будинку продовжили проживати [PERSON] із дружиною [PERSON] та [PERSON] . Згодом між ними стався конфлікт та [PERSON] із дружиною був вимушений виїхали із будинку. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.12.1968 року (а.с.10). Матір позивача [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, повторно виданим 09.04.2019 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1540 (а.с.6) [INFO] померла матір [PERSON] , яка є бабусею позивача, - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20.03.2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №558 (а.с.75 зворт.). Після смерті [PERSON] у Четвертій дніпровській державній нотаріальній конторі 16.06.2007 року відкрита спадкова справа №680/2007. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (а.с.76). [PERSON] 22.01.2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Оксаною Василівною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №5-127, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, яке складається з: домоволодіння [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом АНД Ради народних депутатів 22.08.2000 доку, на підставі рішення виконкому АНД Ради народних депутатів №729/3 від 15.11.1991 року, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі 631 за номером 2367-392, електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №21613750. Згідно з Витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно №17235459, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27.12.2007 року на земельній ділянці площею 2994 кв.м розташовані: житловий будинок, гл.битн. житловою площею 26,6 кв.м, загальною 53,2 кв.м; літня кухня, шл.бл.; сарай, гл.маз. Г; сарай/тимч./, дер.Е, споруди 1-2, І (а.с.92). Крім цього, [PERSON] 22.01.2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Оксаною Василівною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №5-129, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки, площею 4.370 гектарів у межах згідно з планом розташованої на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.93). Позивач [PERSON] зазначає, що з 24.12.2005 року він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у його паспорті (а.с.7 зворт.), та на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] та фактично прийняв спадщину, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса не подавав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.10.2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1070 (а.с.67). Після смерті [PERSON] Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 05.04.2019 року відкрито спадкову справу №262/2019. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася донька спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (а.с.66), однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Відповідно ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергового. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, що передбачено ч.1 ст.1258 та ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як встановлено судом, з метою оформлення спадщини, 16.06.2007 року [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті баби позивача [PERSON] , звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначив, що спадкоємців за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України та інших спадкоємців, передбачених ст.1261, ст.1241 ЦК України, немає. Вказане суд розцінює, як приховання факту наявності у спадкодавця [PERSON] спадкоємця онука [PERSON] , який мав право на спадкування за законом за правом представлення після смерті його баби, а саме на спадщину, яку б мала успадкувати, як спадкоємець за законом, донька спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , чим порушено право позивача на отримання спадщини. Судом встановлена та обставина, що [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивача, в якому міститься печатка компетентного органу про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з 24.12.2005 року (т.1, а.с.7 зворт.) Паспорт громадянина України серії [NUMBER] був оглянутий у судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що був зареєстрований та проживав за місцем мешкання та вважав себе таким, що прийняв спадщину, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Іншого місяця проживання він не має та реєстрація свідчить про його основне постійне місце проживання. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання - внесення відомостей про місце проживання із зазначенням адреси одного житла особи до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України. Таким чином, пояснення сторони відповідача про те, що [PERSON] фактично не проживав за адресою: [ADDRESS] на день відкриття спадщини, спростовуються вищезазначеними доказами та встановленими в ході розгляду справи обставинами. На підтвердження своєї позиції, стороною відповідача надана довідка від 25.10.2019 року, складена головою квартального комітету №29 Гах Л.Ф., відповідно до змісту якої [PERSON] проживала у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті разом із сином [PERSON] , інші особи за вказаною адресою не проживали, сумісне господарство не вели. Вказану довідку суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки спосіб, у який він складений та форма не дозволяють суду пересвідчитись у справжності його змісту, відомості викладені у ній, спростовуються наданими доказами та показами свідків. Крім того, допитана як свідок у судовому засіданні голова квартального комітету №29 [PERSON] суду пояснила, що вона віддалено проживає по відношенню до розташування спірного домоволодіння і не могла бачити хто постійно проживав у будинку. Однак, до неї за отриманням довідок звертався лише син [PERSON] - [PERSON] , інші особи, у тому числі і [PERSON] , до неї не зверталися. З цих підстав вона може зробити висновок, що інші особи не проживали. На думку суду, пояснення вказаного свідка ґрунтуються виключно на припущеннях та не можуть бути переконливим доказом спростування проживання позивача за своїм зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, з урахуванням усіх встановлених обставин та відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач [PERSON] , є таким, що прийняв спадщину за правом представлення, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При оформленні спадщини нотаріус не перевірила та не пересвідчилася у тому, чи були інші спадкоємці, зареєстровані разом зі спадкодавцем на час її смерті, які прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України Отже, складання та видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 січня 2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., зареєстроване в реєстрі за №5-127, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 січня 2008 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., зареєстроване в реєстрі за №5-127, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 2994 кв.м та складається з: житлового будинку літ.А-1 площею 26,6 кв.м, загальною площею 53,2 кв.м. літньої кухлі літ.Б, сараю літ.Г, сараю/тимч. Літ.Е, споруд 1-2, І, у прядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає за необхідне стягнення із відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у розмірі 2003 (дві тисячі три) гривні 45 копійок.

Outcome: approved