Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до суду через свого представника [PERSON] до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем 09.03.2015, відповідно до якого вона розпорядилась належним їй майном на користь позивача. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок із погосподарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] . Позивач, спадщину прийняла шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості, оскільки вищевказаний об`єкт нерухомості мав статус колгоспного двору, отож належав його членам на праві спільної сумісної власності, однак нотаріусу не представилось за можливе визначити, яка частка належала спадкодавцеві, що послугувало підставою для відмови нотаріусом у видачі на ім`я позивача нотаріального акту та приводом звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзив, утім направлено заяву, відповідно до якої міський голова Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Віктор Бичков, вказав про визнання позовних вимог, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 14.01.2022 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за клопотанням позивача витребувано з нотаріальних установ матеріали спадкових справи. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила їх задовольнити. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, скориставшись своїми правами, тому суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] №102/2015, яка була витребувана судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за заповітом вчиненим за життя спадкодавця 15.10.2012, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось - своїй дочці [PERSON] (а.с. 8). Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Росошанської сільської ради Липовецького району вінницької області 15.10.2012 та зареєстровано в реєстрі за №71. За життя спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано, на що вказує інформація на заповіті за підписом секретаря органу місцевого самоврядування. Позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини (а.с.29). Інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за наявності заповіту, - дочка спадкодавця [PERSON] , від свого права на спадкування відмовилась, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту (а.с.31). Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою від 04.10.2021 за №968 (а.с.14) [PERSON] проживала в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), інших зареєстрованих осіб чи тих які постійно проживали не встановлено. Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , яка спадщину прийняла, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Кобзар С.В. Вінницького районного нотаріального округу від 08.09.2021 за № 113/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, з тих підстав, що він належав до колгоспного двору, був об`єктом спільної сумісної власності, утім встановити яка частка належала спадкодавцеві нотаріусу не представилось за можливе визначити. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справі про спадкування" №7 від 30.05.2008, вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок (а.с.9), виданого виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області 04.08.1988 на підставі рішення виконкому Росошанської районної Ради народних депутатів № 131 від 30.05.1985, слідує, що житловий будинок в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Як убачається із технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] виданого 04.08.1988 (інвентарний номер 323) (а.с.16-19) власником житлового будинку зазначено [PERSON] .. Факт перейменування вулиць із [ADDRESS] вказує рішення 64 сесії 6 скликання Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 28.08.2015 (а.с.11). Впорядкування номерів житлових будинків в [ADDRESS] , на [ADDRESS] , вказує витяг з рішення виконавчого комітету Росошанської сільської ради Липовецького району від 28.03.2016 (а.с.10). Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. За відомостями Липовецької міської ради від 11.10.2021 за №93, житловий будинок в [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспного двору, станом на 15.04.1991 головою якого являлась [PERSON] - голова двору, а її членом був [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] (а.с. 12). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що власниками житлового будинку в [ADDRESS] , було дві особи, отож він належав кожному із співвласників по Ѕ частці. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] на що вказує свідоцтво про смерть (а.с.5). Із інформації отриманої із нотаріальних установ слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру, який виданий Липовецькою державною нотаріально конторою, нотаріусом Кицюком О.П. (а.с. 68, 69). Як убачається із довідки виданої Липовецькою міською радою 05.01.2022 за №17 на підставі записів з по господарських книг за 2006-2010 роки (а.с.13), [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] , із ним була зареєстрована та постійно проживала дружина [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, як спадкоємець першої черги спадкування, шляхом постійного проживання із спадкодавцем, відтак в силу приписів ст.1268 ЦК України, вона їй належить, у тому числі у вигляді Ѕ частки спірного об`єкта нерухомого майна, відтак остання стала його одноосібним власником. Як було встановлено судом позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняла, у тому числі у вигляді житлового будинку, що є предметом спору, інші спадкоємці відсутні, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості за наведених вище підстав. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved