Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Представник Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17.01.2020 р. № 162-к [PERSON] звільнено з посади заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики 17.02.2020 р. у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Міністерства без скорочення чисельності або штату державних службовців, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Не погоджуючись із своїм звільненням, відповідач звернулась до суду та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 р. визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства № 162-к від 17.01.2020 р., поновлено [PERSON] на посаді з 18.02.2020 р., стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2020 р. по 07.07.2020 р. у сумі 130 712,40 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2020 р. частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] - рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 р. скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної та в частині задоволення вимоги про скасування наказу. В цій частині прийнято нову постанову, якою стягнуто з Міністерства на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Мінекономіки від 17.01.2020 р. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення суду виконано Мінекономіки 22.02.2021 р.. Разом з тим, листом від 12.11.2020 р. № 269.5-5324/20 Солом`янська районна філія Київського міського центру зайнятості звернулась до позивача з вимогою відшкодувати Київському міському центру зайнятості виплачені в якості допомоги по безробіттю [PERSON] кошти сума яких складає 55 385грн. 15 коп. Відповідно до платіжного доручення № 4365 від 16.12.2020 р. Мінекономіки сплатило Київському міському центру зайнятості 55 385,15 грн. Під час розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва при присудженні оплати за час вимушеного прогулу не були враховані грошові кошти отримані працівником по безробіттю. [PERSON] не повідомила про такі виплати. Отже, Мінекономіки зазнало збитків, оскільки за рахунок державного бюджету Поплавській були виплачені кошти у зв`язку із поновленням на посаді в розмірі 130 712,40 грн. та сплачені Київському міському центру зайнятості виплачені в якості допомоги по безробіттю кошти у сумі 55 385,15 грн. За таких обставин, представник відповідно до положень ст. 1212 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] на користь Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України суму у розмірі 55 385 грн. 15 грн. та сплачений судовий збір. Провадження у справі відкрито 17.05.2021 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16.11.2021 р. прийнято рішення про здійснення переходу з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення в розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Реєстрація особи у районному центрі зайнятості як безробітної, та отримання допомоги по безробіттю не є підставою для зменшення розміру суми виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи не надходило. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] . перебувала в трудових відносинах з Міністерством економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України, займаючи посаду заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики. Наказом позивача № 162-к від 17.01.2020 п. [PERSON] звільнено з посади з 17.02.2020 р. у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Міністерства без скорочення чисельності або штату державних службовців, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 р. частково задоволено позов [PERSON] до Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ № 162-к від 17.01.2020 р. Поновлено [PERSON] на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України. Стягнуто з Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 130 712,40 грн. В задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні вимоги [PERSON] до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення моральної шкоди та в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 162-к від 17 січня 2020 року. Прийнято нову постанову в цій частині, якою стягнуто з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень, 00 копійок). Визнано протиправним та скасовано пункту 1 наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17 січня 2020 року № 162-к. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року залишено без змін. Як свідчать матеріали справи, наказом Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України № 1304-к від 30.09.2020 р. [PERSON] поновлено на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України. Довідка директора департаменту фінансово-господарської діяльності Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України від 22.02.2021 р. за № 2121-12/547 свідчить про те, що [PERSON] нараховано та виплачено на виконання рішення суду середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 130 712,40 грн. 16.11.2020 р. в адресу позивача надійшов лист Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості з повідомленням про те, що на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 р. у справі № 640/3806/2020 та рішення Комісії з розслідування страхових випадків КМЦЗ від 06.10.2020 р. при проведенні розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, про що складено Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №; 2568 від 06.11.2020 р., встановлено, що [PERSON] , яка в період перебування на обліку в Солом`янській районній філії КМЦЗ , як безробітна, та отримання допомоги по безробіттю, згідно наказу № 1336-к від 01.10.2020 р. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України поновлена на роботі на посаді директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики з 18.02.2020 р. Також у листі зазначено, що наказом Солом`янської районної філії КМЦЗ № 56/269-02/20 від 11.11.2020 р. було прийнято рішення про повернення Міністерством надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття, отриманої [PERSON] за період з 18.03.2020 р. по 30.09.2020 р. згідно розрахунку, у сумі 55 385 грн. 15 коп. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Платіжним дорученням № 4365 від 16.12.2020 р. на виконання вищенаведеної норми Закону позивачем було перераховано Київському міському центру зайнятості грошові кошти у розмірі 55 385,15 грн., призначення платежу - повернення допомоги по безробіттю [PERSON] . З положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такі висновки зробив Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 р. у справі № 918/47/18 та від 01.04.2019 р. у справі № 904/2444/18. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17. Зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, з огляду на те, що грошові кошти отримані відповідачем як допомога по безробіттю перераховані роботодавцем Київському міському центру зайнятості, правові підстави для їх набуття відпали у зв`язку із поновленням прав [PERSON] шляхом поновлення на роботі та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 130 712,40 грн., наявні підстави для стягнення з відповідача суми у розмірі 55 385,15 грн. При цьому, суд не може покласти в основу рішення позицію Верховного Суду, викладену у справі № 6-511цс16, оскільки останні сформульовано у зв`язку із тим, що поновивши незаконно звільненого працівника з посади, суд зменшив розмір середнього заробітку, який стягувався з роботодавця на підставі положень ст. 235 КЗпП України, за рахунок коштів, виплачених як допомога по безробіттю. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved