Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

13.01.2022 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить надати їй дозвіл на здійснення реєстрації малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації - [ADDRESS] без згоди батька дитини - [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з січня 2014 року по квітень 2016 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . В період спільного проживання [INFO] народився син [PERSON] . Але відповідач постійно нехтував сімейними цінностями та зловживав алкогольними напоями, що стало причиною припинення між ними шлюбних відносин та її переїзду з дитиною за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на праві приватної власності. Наполягає, що з дня народження син ніде не зареєстрований, оскільки відповідач не бажає приймати участі у його житті та не дає згоди на його реєстрацію за місцем її реєстрації та фактичного проживання, на неодноразові запити відмовляється надавати таку згоду з незрозумілих підстав, що стало причиною для звернення до суду із позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення судового розгляду не надала. Відповідач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив надати позивачу дозвіл на здійснення реєстрації сина за адресою: [ADDRESS] та не стягувати з нього понесені позивачем судові витрати в сумі 992,40 грн., посилаючись на відсутність, на його думку, предмету спору у даній справі. Вважає, що позивач вводить суд в оману щодо того, що вона неодноразово зверталася до нього з проханням про надання згоди на реєстрацію дитини. Наполягає, що про те, що до цього часу син ніде не зареєстрований вперше дізнався з даної позовної заяви. Зазначив, що ніколи не був проти реєстрації дитини за місцем реєстрації та проживання матері, а тому надає такий дозвіл в добровільному порядку. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.02.2015 року виконавчим комітетом Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №05. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176622341 від 07.08.2019 року, 2/3 частки квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.08.2019 року державним нотаріусом Першої краматорської ДНК Уваровою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-2391. Відповідно до даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.06.2012 року 1МВМ Краматорського МВГУМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] , з 04.02.1996 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. П.16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 року №265 передбачено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Відповідно до п.17 Правил згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку (п.33 Порядку). Ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладені правові норми, невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист Надані позивачем докази свідчать про те, що дитина тривалий час проживає разом із матір`ю за зареєстрованим її місцем проживання, що відповідач не оспорює. Разом з тим, значна віддаленість місця проживання сторін та недоброзичливі відносини унеможливлюють реєстрацію місця проживання дитини в передбаченому законом порядку. Відповідач визнав позов, але не надав доказів, які б підтверджували оформлення ним згоди про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини в передбаченому законом порядку, що є підставою для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення прав та свобод дитини. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та часткове задоволення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що відповідає вимогам ч.1 ст.142, п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial