Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив зняти арешт з квартири під [ADDRESS] накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 виданої ВДВС Центрально-Міського р-ну м. Кривого Рогу Дніпропетровської реєстраційний номер 3691559 (архівний запис №57252-166 від 06.05.2000р. (1340/54) зареєстроване Першою криворізькою державною нотаріальною конторою. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником квартири під [ADDRESS] . Право власності на квартиру набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17.10.2007 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2007 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься обтяження квартири № 3691559 від 06.09.2006 року (архівний запис №57252-166 від 06.05.2000р. (1340/54) зареєстроване Першою криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 виданої ВДВС Центрально-Міського р-ну м. Кривого Рогу Дніпропетровської області боржник [PERSON] . За інформацією наданою Центрально-Міським ВДВС у місті Кривому Рогу на теперішній час не володіє інформацією стосовно зазначеного арешту. Та зазначили, що законних підстав зняти арешт не мають, внаслідок чого арешт може бути зняти тільки за рішенням суду. Відносно позивача не існували відкритті виконавчі провадження, не виконаних зобов`язань не мав. Боржником за обтяженням зазначено саме відповідач [PERSON] . У зв`язку з тим, що зняти арешт в позасудовому порядку неможливо, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, судові повістки направлені йому за останньою відомою адресою не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надав суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що позивач є власником квартири під [ADDRESS] . Право власності на квартиру набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17.10.2007 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2007 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься обтяження квартири № 3691559 від 06.09.2006 року (архівний запис №57252-166 від 06.05.2000р. (1340/54) зареєстроване Першою криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 виданої ВДВС Центрально-Міського р-ну м. Кривого Рогу Дніпропетровської області боржник [PERSON] . За інформацією наданою Центрально-Міським ВДВС у місті Кривому Рогу на теперішній час не володіє інформацією стосовно зазначеного арешту. Та зазначили, що законних підстав зняти арешт не мають, внаслідок чого арешт може бути знятий тільки за рішенням суду. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було задоволено заявою про забезпечення доказів та витребувано копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 р. Зі змісту постави вбачається, що арешт на квартиру було накладено з метою забезпечення виконання виконавчих листі № І-653 від 04.11.1998 року на користь громадян та держави. Боржником зазначено [PERSON] . Згідно вироку № І-653 від 04.11.1998 року, [PERSON] було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення та засуджено до відбування покарання з конфіскацією майна. Також з [PERSON] було стягнуто на користь потерпілих матеріалі збитки. Вирок набрав законної сили. Ідентифікувати потерпілих з вироку суду не виявляється можливим внаслідок відсутності зазначення їх повного ім`я, по батькові, дати народження та адреси проживання. Матеріали кримінальної справи не збереглися. Згідно витребуваних з КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» матеріалів архівної справи по квартирі за адресою [ADDRESS] вбачається, що квартира належиться позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17.10.2007 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2007 року. Відомостей про перебування у власності [PERSON] квартири адресою [ADDRESS] на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 р. не встановлено. Згідно частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Відповідно частини 1 статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арешту) арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. З системного аналізу норм статей 50,55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арешту) вбачається, що державний виконавець накладає арешт на майно боржника з метою звернення стягнення на це майно. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування у власності [PERSON] квартири за адресою [ADDRESS] . Наразі вичерпані можливості для встановлення підстави накладення державним виконавцем арешту на квартиру адресою [ADDRESS] в рамках виконання рішення суду. Вжитими судом заходами, а саме шляхом витребування доказів за клопотанням представника позивача також не встановлено перебування у власності [PERSON] квартири адресою [ADDRESS] на час накладення арешту. Суд вважає встановленим, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17.10.2007 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2007 року. Згідно статті 190 Цивільного Кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Дане право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Арештом майна є оголошення заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні. Таким чином наявність даного арешту порушує майнові права позивача на Квартиру, а саме право розпорядження своїм майном, оскільки наявність обтяження є перепоною для його відчуження. Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тому, виходячи з усіх цих обставин, суд вважає необхідним захистити суб`єктивне право власності позивача, зняти арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.04.2000 виданої ВДВС Центрально-Міського р-ну м. Кривого Рогу Дніпропетровської реєстраційний номер 3691559 (архівний запис №57252-166 від 06.05.2000р. (1340/54) зареєстроване Першою криворізькою державною нотаріальною конторою. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 1 6, 190, 391 Цивільного Кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved