Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

05 січня 2022 року [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] . Сторони не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Реєстрація батьківства відбулася добровільно на підставі заяви відповідача. Дитина знаходяться на повному утриманні матері та проживає з нею в [ADDRESS] . Позивач працює по найму, отримує невеликі доходи. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, постійно виїжджає на сезонні роботи за кордон, отримує нерегулярний, мінливий дохід, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2500 гривень щомісячно на дитину, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 13-14). Позивач [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явилася, подала до суду заяву, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані позивачем докази, відсутність заперечень відповідача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції у Закарпатській області 16 січня 2015 року, актовий запис № 29 (а.с. 4) В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Дочка проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, що стверджується довідкою виданою виконкомом Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області № 23 від 05.01.2022 року ( а.с. 8). Відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток. Добровільної домовленості про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги те, що на даний час дитина поживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач офіційно не працює, дохід відповідача є мінливим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження про дохід відповідача, однак відповідач є молодою працездатною особою і має можливість працевлаштуватись, враховуючи розумний розмір витрат на харчування, одяг та загальний розвиток дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати 2000 гривень аліментів на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial