Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] з позовом до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,36 га та 0,96 га, що розташовані на території Біленської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла її свекруха - [PERSON] . На день смерті [PERSON] з нею проживав її син та чоловік позивачки - [PERSON] . Заповіт остання не складала, а тому спадкування здійснювалося на підставі закону. [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері, відповідно до ст.549 ЦК 1963 року, однак не оформив її. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України. Заповіт відсутній. Як спадкоємець за законом позивачка прийняла спадщину, оскільки проживала із [PERSON] на час смерті, однак спадкову справу оформити не змогла, так як державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника земельної ділянки - [PERSON] . Просить визнати за нею право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 03.02.2022 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 04.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Володимирецької селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують відносно розгляду позовної заяви. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , та після її смерті у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено, що стверджується довідкою завідувача Володимирецької районної державної нотаріальної контори №1266/01-16 від 02 грудня 2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,32 га на території Біленської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №376216. Згідно довідки Володимирецької селищної ради Рівненської області від 16.12.2021 №1059 на день смерті [PERSON] з нею проживав її син - [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00033882837 від 25.11.2021, згідно якого його матір`ю записана [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] . Факт перебування у шлюбі [PERSON] із [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00029371223 від 18 січня 2021 року.. Як спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на час смерті, що підтверджується довідкою Біленської сільської ради від 08.12.2020 №1222. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №135 від 25.04.2006 був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] , чоловік позивачки, прийняв спадщину у встановленому законом порядку, згідно ст.549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла дружина останнього - [PERSON] , оскільки на день смерті проживала разом із ним, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved