Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 16.12.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Усі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 18.10.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 13705 грн. 00 коп., в тому числі: 9399 грн. 35 коп. заборгованість за кредитом; 4305 грн. 65 коп. заборгованість по відсоткам. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.12.2018 року у сумі 13705 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.12.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем було подано відзив на позов, в якому остання позов не визнала. Зазначив, що позивачем не долучено до позову жодного первинного документу на підтвердження кредитних зобов`язань та заборгованості. Копія анкети-заяви містить лише анкетні дані клієнта та не містять бажаного кредитного ліміту. Позивач на підтвердження своїх вимог долучив до позовної заяви розрахунок заборгованості, однак вказаний розрахунок не можна вважати доказом існування, так як це внутрішній документ банку, даний розрахунок залежить лише від волевиявлення банку. Розрахунок заборгованості не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому виникла заборгованість, не містить, також даних про наявність на день підписання анкети-заяви кредитного ліміту в розмірі, вказаному в позові. Позивачем до позовної заяви не додано докази про видачу платіжної картки та встановленого на ній кредитного ліміту. Окрім того, вказувала на те, що між нею та банком кредитний договір не укладався. Підписана нею анкета-заява б/н від 16.12.2018 року не містить суттєвих умов кредитного договору, та не містить відсоткової ставки та будь-якої іншої компенсації банку. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Представником позивача було подано заперечення на відзив. У запереченнях вказував на те, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними. Окрім вказаного, на підтвердження отримання відповідачем картки банк надав роздруковане фото відповідача з карткою банку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що дійсно у 2018 році отримала кредитні кошти в АТ «Акцент-Банк». Спочатку кредит погашала, а потім у неї виникли фінансові труднощі, у зв`язку з чим вона припинила погашення заборгованості. Вказувала, що у неї на утриманні перебуває дитина-інвалід, а тому вона не може погасити заборгованість у визначеному позивачем розмірі. Не заперечує проти стягнення з неї заборгованості у розмірі 7000 гривень. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16.12.2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у якій наявні особисті дані відповідача (а.с.7). У заяві-анкеті зазначено, що [PERSON] згідна із тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ними договір про надання банківських послуг. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки А-банку повідомлено, що [PERSON] за договором від 16.12.2018 року було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано картки: № [NUMBER] , строк дії до липня місяця 2022 року; № [NUMBER] , строк дії до грудня місяці 2024 року; №5375235107251983, строк дії до серпня місяця 2026 року (а.с.60). Позивачем, також надано довідку з лімітами клієнта [PERSON] за кредитним договором від 16.12.2018 року за період з 16.12.2018 року по 20.01.2022 року, відповідно до якої 16.12.2018 року о 15 год. 13 хв. клієнтом було встановлено кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп.; 27.01.2019 року о 10 год. 17 хв. банком було збільшено кредитний ліміт до 6000 грн. 00 коп.; 23.11.2021 року о 04 год. 52 хв. банком було зменшено кредитний ліміт до 00 грн. (а.с.62). Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». У вказаному паспорті споживчого кредиту зазначено: тип кредитного продукту: картка «Універсальна»; картка «Універсальна Gold». Умови кредитування: розмір відсоткової ставки, загальна вартість кредиту, викладені щодо двох типів карток. У паспорті\~споживчого кредиту\~зазначено,\~що вказана\~інформація зберігає\~чинність та\~є актуальною\~до 01.01.2019\~року та\~умови договору\~про споживчий\~кредит можуть\~відрізнятися від\~інформації,\~наведеної в\~цьому паспорті\~споживчого кредиту\~та будуть\~залежати від\~проведеної кредитодавцем\~оцінки кредитоспроможності\~споживача з\~урахуванням,\~зокрема,\~наданої ним\~інформації про\~майновий та\~сімейний стан,\~розмір доходів\~тощо (а.с.7-8). Даний паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] 16.12.2018 року (а.с.8). До кредитного договору позивачем було долучено Витяг з умов та правил надання банківських послуг в А-банку (а.с. 8-12). Розглядаючи аргументи, наведені відповідачем у відзиві, з приводу того, що між нею та банком кредитний договір не укладався, суд виходить із наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Позивачем, всупереч вищезазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 16.12.2018 року не зазначено термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів, відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Матеріали справи не містять пам`ятки клієнта про умови кредитування, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-банк» та наданий позивачем без підпису відповідача. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком вказані документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.12.2018 року станом на 18.10.2021 року у розмірі 13705 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9399 грн. 35 коп.; заборгованість за відсотками - 4305 грн. 65 коп. Із виписки про рух коштів за кредитною карткою [PERSON] за період з 16.12.2018 року по 19.11.2021 року судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, шляхом зняття готівки, оплати товарів тощо, мала заборгованість, яку періодично погашала (а.с.64-67). Судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що відповідач підписав Паспорт споживчого кредитування, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків, оскільки в Паспорті споживчого кредиту від 16.12.2018 року зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Окрім того,\~суд зауважує,\~відповідачемна підтвердження того, що позивачем було отримано кредитку картку банку було надано роздруковане фото відповідача з карткою банку (а.с.59). Даючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить із наступного. Суд враховує, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня1991року№1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі -\~Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону№1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42КонституціїУкраїни участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем Акціонерне товариство «Акцент-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження№ 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «Акцент-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 4305 грн. 65 коп. заборгованості по відсоткам необхідно відмовити. Аргументи відповідача про те, що він не одержував банківської картки та не підписував анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.12.2018 року суд відхиляє, оскільки будь-яких доказів на спростування даної обставини суду надано не було. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial