Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в Млинівський районний суд Рівненської області з позовом до Органу опіки і піклування Млинівської селищної ради Рівненської області, Служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Млинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування усиновлення та внесення змін в актові записи. В обґрунтування позову вказали, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, від 03.09.2014, було задоволено їх заяву про усиновлення та оголошено усиновлювачами двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Прізвища дітей « [PERSON] » було змінено на прізвище « [PERSON] », по батькові дітей із « [PERSON] » було замінено на « [PERSON] », місце народження дітей «місто Дніпродзержинськ» було замінено на «смт. Млинів Рівненська область». Вказані зміни було внесено до актових записів про народження дітей. Відомості про батьків дітей - « [PERSON] та [PERSON] » було виключено з актових записів про народження дітей. Позивачі зазначили, що після усиновлення у них з [PERSON] склалися доброзичливі і довірливі відносини, хоча з перших днів спілкування виявився важкий характер [PERSON] . В подальшому, [PERSON] почав поводити себе, часом, неадекватно, створюючи, спочатку, в колі родини, а потім і серед сусідів різні «капості», через що неодноразово сусіди викликали поліцію. Зі школи постійно надходили скарги на неадекватну поведінку [PERSON] , яка виражалася у словесних образах однокласників, дрібних крадіжках та застосуванні фізичної сили відносно інших дітей. Позивачі, як батьки, постійно спілкувалися із дитиною, намагаючись зрозуміти причину такої поведінки та допомогти йому. Однак, у 2019 році поведінка [PERSON] різко стала погіршуватися: конфлікти у школі стали частішими, він почав проявляти агресію вдома до батьків та до рідного брата, з`явилися погрожувати застосуванням фізичного насильства, [PERSON] знищував речі та майно, у помешканні, де вони проживають почали пропадати колючо-ріжучі предмети, такі як: ножі, викрутки, шприци, пилки, які згодом знаходили у його кімнаті. [PERSON] , за їх спільним рішенням був переведений на інклюзивну форму навчання, відвідував психолога Громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма», де після тривалих спілкувань із [PERSON] їм пояснили, що він має розлади психіки. У грудні 2020 року за рекомендацією психолога, позивачі зверталися до лікарів КП «Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, де [PERSON] було проведено стаціонарне обстеження, за результатами якого виявилось, що [PERSON] має психічні розлади - поведінкові реакції протестного типу, стан декомпенсації. Загроза формування патохорактерологічної особистості. Така психічна вада [PERSON] не є набутою, проте на час усиновлення, позивачам, як усиновлювачам, не було відомо про неї. Незалежно від волі позивачів між ними та [PERSON] склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання ними своїх батьківських обов`язків. Виявлення у [PERSON] психічного розладу, про наявність якого, на час усиновлення, позивачам не було відомо, стало причиною звернення їх до суду для скасування усиновлення. 16 вересня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області у даній справі було призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу [PERSON] , провадження у справі було зупинено. 25 лютого 2022 року провадження у справі було поновлено, у зв`язку із надходженням висновку № 255/21 судової психолого-психіатричної експертизи. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов та просили його задовольнити, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача Органу опіки і піклування Млинівської селищної ради Рівненської області - Ковальчук Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Представник відповідача Служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації у Рівненській області - Савран О.В. в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо скасування усиновлення [PERSON] та внесення змін в актові записи про його народження, покликаючись на наданий суду письмовий висновок служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації у Рівненській області про доцільність скасування усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Млинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника відділу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступні обставини справи. Згідно зі ст. 240 СК України, право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 03 вересня 2014 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області громадян України [PERSON] та [PERSON] було оголошено усиновлювачами громадян України: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Прізвища дітей « [PERSON] » було замінено на прізвище « [PERSON] », по батькові дітей « [PERSON] » було замінено на « [PERSON] », місце народження дітей «місто Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область» було замінено на «смт. Млинів Рівненська область». Відповідні зміни було внесено до актових записів про народження дітей. Відомості про батьків дітей - [PERSON] та [PERSON] було виключено з актових записів про народження дітей. (а.с. 5-10) На підставі вказаного рішення суду, 16 вересня 2104 року Заводським відділом ДРАЦС РС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області були видані свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 59) Судом встановлено, що після усиновлення у позивачів з [PERSON] склалися доброзичливі і довірливі відносини, хоча з перших днів спілкування виявився важкий характер [PERSON] . В подальшому, [PERSON] почав поводити себе незадовільно, часом, неадекватно. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є вчителем Млинівської ЗОЩ І-ІІІ ступенів №3 та класним керівником класу, у якому навчається [PERSON] . Також, зазначила, що коли [PERSON] знаходився на очному навчанні у школі у нього були постійні проблеми з навчанням. Крім цього, виникали труднощі з поведінкою та спілкуванням з однокласниками і педагогами. [PERSON] не виявляв зацікавленості до навчання, був недисциплінованим, ігнорував правила поведінки. Хлопець почував себе ображеним, конфліктував з учнями, на зауваження реагував агресивно, іноді траплялися випадки травмування учнів. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №255/21, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час, страждає на Патохарактерологічні реакції протесаного типу у межах формування розладу особистості. Вперше даний розлад у [PERSON] діагностовано в 2020 році. Встановити точно, з якого часу у підекспертного відмічаються дані порушення не вбачається можливим через недостатність об`єктивних даних (медичної документації) у період до 2020 року. Вказаний розлад не позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У неповнолітньої дитини [PERSON] немає ознак розумового відставанн, не пов`язаного з психічним захворюванням (розладом). Наявний у неповнолітнього [PERSON] психічний розлад може супроводжуватися проявами агресії. Дитина [PERSON] за станом психічного здоров`я не позбавлений здатності визнавати батьком та матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Зі слів підекспертного, він не бажає проживати із ними в одній сім`ї. Підекспертний [PERSON] характеризується внутрішньою напругою, категоричністю, негативізмом стосовно небажаних впливів, схильністю до протестних реакцій, поєднанням демонстративності з підозрілістю та недовірою до оточуючих. Відмічається фрустрація афіліативної потреби, відчуття нерозуміння зі сторонни оточуючих, бачення себе жертвою як несправедливих життєвих обставин, так і несправедливого поводження. Все це зумовлює підозрілість, скептичність щодо можливості позитивного зворотного зв`язку в міжособистісному спілкуванні, суб`єктивне відчуття приниження, пригніченість потреби в повазі та самоповазі. Відмічається егоцентризм, необхідність негайного задоволення своїх потреб та виключного ставлення до себе зі сторонни оточуючих. Зовнішні впливи зі сторонни дорослих можуть сприйматися упереджено та ворожо. Неможливість отримати бажане посилює роздратованість, зовнізвинувачувальні тенденції та зумовлює виникнення емоцій гніву. Власна сензитивність до зовнішніх подразників може супроводжуватись емоційною холодністю (до байдужості) щодо оточуючих. Рівень інтелектуального розвитку - в межах норми. Неповнолітня дитина [PERSON] , в силу наявних у нього психологічних особливостей, не позбавлена можливості адекватно сприймати участь батька і матері у його вихованні. Відносини, які склалися між [PERSON] та дитиною [PERSON] можна охарактеризувати як проблемні, які можуть коливатися від взаємного несприйняття та незадоволення один одним до взаємних звинувачень та образ. Відносини між [PERSON] та дитиною [PERSON] можуть бути ситуативно проблемними, але мають більш позитивнее забарвлення порівняно із взаємодією з матір`ю. Атмосфера, яка склалася в сім`ї, можна охарактеризувати як напружену, що має несприятливий вплив на виконання батьками обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а також на проживання дитини у сім`ї. (а.с. 104-114) Як вбачається з повідомлення КЗ «Тучинська спеціальна школа І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради від 22.11.2021 № 597, де з 18 жовтня 2021 року перебуває малолітній [PERSON] , під час візиту батька в школу, 20.11.2021 у хлопчика була істерика, він ховався, зачинявся в туалеті, не хотів їхати з батьком додому. На вмовляння вихователя, заступника директора з виховної роботи, медичної сестри, [PERSON] погодився поїхати з батьком додому на вихідні. (а.с. 119) З висновку служби у справах дітей Млинівської селищної ради про забезпечення прав та інтересів [PERSON] , [INFO] та соціальної підтримки сім`ї [PERSON] та [PERSON] від 01.12.2021 №94, вбачається, що з метою забезпечення прав та найкращих інтересів дитини та соціальної підтримки сім`ї, погоджено цілодобове перебування неповнолітнього [PERSON] у навчальному закладі та пришкільному інтернаті у вихідні, святкові дні та під час канікул в КЗ «Тучинська спеціальна школа І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради. (а.с. 120-125) Згідно з письмовим висновком органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації про доцільність скасування усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 18.10.2021 №3342/02-13/21, орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації прийшов до висновку про доцільність скасування усиновлення малолітнього [PERSON] , оскільки між членами сім`ї та малолітнім [PERSON] склалися, незалежно від їх волі, такі стосунки, від яких стало неможливим їх спільне проживання і виконання [PERSON] та [PERSON] їх батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей Дубенської райдержадміністрації було проведено бесіду із малолітнім [PERSON] , в ході якої з`ясовано, що дитина не має жодного бажання проживати у даній сім`ї. (а.с. 130-132) Нормами ч. 1 ст. 238 СК України передбачено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Аналогічне вказано в роз`ясненнях п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених ч. 2, 3 ст. 238 СК України. Вказаною постановою також визначено, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т.п. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Європейської Конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15.02.2011 р. із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що підставою для скасування усиновлення малолітнього [PERSON] є не виявлене у нього психічне захворювання, а неможливість спільного проживання і виконання [PERSON] та [PERSON] їх батьківських обов`язків, через небажання дитини проживати у даній сім`ї, що у свою чергу суперечить інтересам самої дитини. Проаналізувавши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 238 СК України, для скасування усиновлення. Відтак позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. За змістом статті 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення. Враховуючи те, що позивачі просили внести зміни в актові записи про народження дитини, то суд вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення повністю. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги щодо скасування усиновлення, суд вважає за можливе виключити з актового запису про народження дитини відомості про батьків, поновивши дані про біологічних батька та матір дитини. Статтею 241 СК України визначено, що після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 238-241 СК України,

Outcome: approved