Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області Байса М. звернулася до суду в інтересах держави в особі Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне некомерційне підприємство" Золочівська центральна районна лікарня" Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути кошти в сумі 8584,24 грн. з відповідача на користь Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, які були витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] . В обгрунтування позову вказує, що відповідач [PERSON] 11.09.2020 року близько 14 год. 25 хв., керуючи автомобілем Nissan QASHQAI, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись автодорогою Тернопіль-Львів-Рава-Руська, траса М-09 на 57 км+148 м дороги, в м. Золочеві, по вул. Об`їзна, Львівської області, порушив вимоги Р. 1 п. 1.5; Р. 2 п. 2.3б; Р.10 п. 10.1, 10.4 чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, маючи намір виконати маневр лівого повороту, не переконався в безпечності подальшого руху, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій в цей час рухався мотоцикл Kawasaki EX 500A, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , позбавивши його можливості уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Через порушення вказаних норм Правил дорожнього руху [PERSON] , водій зустрічного мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи по ознаці тривалого розладу здоров`я відноситься до середньої тяжкості. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 25.01.2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження закрито. Згідно інформації КНП "Золочівська ЦРЛ" Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, [PERSON] , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КНП "Золочівська ЦРЛ" з 11.09.2020 року по 17.09.2020 року. Вартість лікування Сняданко у КНП "Золочівська ЦРЛ" становить 8584,24 грн. Виходячи із змісту ст. 1206ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Зважаючи на те, що Золочівська центральна районна лікарня є комунальним некомерційним підприємством Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, кошти, які виділяються на лікування хворих, надходять із місцевого та обласного бюджету, а неповернення таких винною особою призводить до ненадходження коштів до бюджету, Золочівська міська рада, як уповноваджений державою орган на здійснення функцій у спірних правовідносинах, не зверталася та не буде звертатися до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів до бюджету, що були витрачені на лікування потерпілого, тому Золочівська окружна прокуратура Львівської області, в порядку ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", з метою захисту інтересів держави, звернулася з даним позовом. У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито, його звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. При цьому в підготовчому засіданні, при розгляді кримінального провадження, було з`ясовано, що потерпілий немає до нього жодних претензій матеріального характеру. Окрім того, вказує, що цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ СК "Перша", страхова сума повністю покриває витрати на лікування потерпілого. Також потерпілий [PERSON] звертався до страховика за страховою виплатою та отримав страхове відшкодування. Відповідач вважає, що саме ПрАТ СК "Перша" повинна відшкодувати усі витрати пов`язані з лікуванням потерпілого, в тому числі і ті, що були витрачені з місцевого бюджету КНП "Золочівська ЦРЛ". У відповіді на відзив, представник позивача заперечила доводи відповідача щодо обов`язку відшкодування витрат на лікування потерпілого ПрАТ СК "Перша", оскільки сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого ТЗ, а тому витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією. Представник позивача - прокурор Золочівської окружної прокуратури Львівської області - Левицька В.Р. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - КНП "Золочівська ЦРЛ" в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ухвали Золочівського районного суду Львівської області від 25.01.2021 року, [PERSON] , на підставі ст.46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим [PERSON] , кримінальне провадження закрито. При цьому [PERSON] судом було роз`яснено, що закриття кримінального провадження з цієї підстави не є реабілітуючою підставою. Згідно листа директора КНП "Золочівська ЦРЛ" Самчкуашвілі Г., [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні №2 КНП "Золочівська ЦРЛ" з 11.09.2020 року по 17.09.2020 року. Вартість ліжко-днів лікування гр. [PERSON] у хірургічному відділенні №2 КНП "Золочівська ЦРЛ" становить 8582,63 грн., витрати на ліки - 1,61 грн. Відшкодування коштів на лікування [PERSON] на рахунок КНП "Золочівська ЦРЛ" не надходили. Згідно листа Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 19.11.2021 року №3958, підтверджується, що витрати, понесені КНП "Золочівська ЦРЛ" на лікування гр. [PERSON] , не відшкодовані, Золочівська міська рада з позовом до суду про відшкодування витрат на лікування не зверталася та звертатися не буде. Відповідно до статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного у скоєнні злочину з потерпілим є нереабілітуючою підставою закриття кримінального провадження. Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" , прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення, загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. Відповідно до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки фінансування закладів охорони здоровя здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоровя. Згідно Статуту КНП "Золочівська ЦРЛ", затвердженого рішенням Золочівської міської ради №96 від 15.01.2021 року, КНП "Золочівська ЦРЛ" є амбулаторним та лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає первинну медичну допомогу та послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Майно підприємства є комунальною власністю Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області. Підприємство створене на базі відокремленої частини спільної власності територіальних громад Золочівського району Львівської області. Органом управління КНП "Золочівська ЦРЛ" є Золочівська міська рада. Відповідно до п. п. а) п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки). У звя`зку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян. У разі стягнення коштів з відповідача, вони будуть спрямовані на необхідні медичні послуги, забезпечення діяльності лікарні тощо. Що стосується відзиву відповідача, то суд не може з ними погодитися з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно зі статтею 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією. Такого висновку дійшов Верховний суд України по справі №6-1343цс15 від 24 лютого 2016 року. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved