Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №8125, укладений 06.07.1995 року на Одеській товарній біржі. Предметом договору є квартира [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості реалізувати право на спірне майно, оскільки договір на момент його укладення нотаріально посвідчений не був. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавала. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористалась. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1995 році, тобто до набрання чинності новим\~ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми\~ЦК України\~в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 06.07.1995 року позивач купила, а відповідач продала квартиру квартира [ADDRESS] . Договір укладений від імені продавця [PERSON] за довіреністю № 8008 від 23.06.1995 року. Як вбачається з договору спірна квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про паво власності на житло № [NUMBER] від 27.06.1995 року, зареєстрованого МБТІ М.Одеси під № 134 стр. 180 реєстр 157 від 04.07.1995 року. Спірний договір був відповідно до \~ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис №8125. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 10.07.1995 року договір зареєстрований позивачем в ОМБТІтаРОН (157 стр. 180 кн. 134 пр.). Відповідно до\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2\~ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, позивач виконала умови угоди, передала відповідачу гроші у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру. Відповідач отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилась з неї. На час вирішення спору право власності позивача на спірне майно не скасовано, що підтверджується листом КП «БТІ» ОМР від 13.12.2021 року № 11896. Позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження від 26.04.2995 року, [NUMBER] ). За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст.\~47, ст.227 ЦК України\~в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved