Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 03.03.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Через постійні сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їхній шлюб розпався. Вони давно з відповідачем подружнім життям не живуть. Спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально один одного не підтримують. За час перебування у шлюбі вони часто розходилися. Через відсутність взаємоповаги один до одного у них неприязні стосунки. За таких обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Термін на примирення просить не надавати, оскільки примирення між нею та позивачем є неможливим, рішення про розірвання шлюбу прийнято давно. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просила суд задовольнити позов. Додала, що наданий судом термін на примирення не дав жодних результатів. З липня 2021 року сторони проживають окремо. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач позов визнає. Просив суд не брати до уваги поданий відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 03.03.2015 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Як встановлено згідно пояснень позивача та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо з липня 2021 року, спільного господарства не ведуть. За час перебування у шлюбі внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами постійно виникали сварки, що призвело до втрати між ними взаємоповаги та виникнення неприязних стосунків між сторонами. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення позивачки у судовому засіданні. Відповідач позов визнав. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved