Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить, стягнути шкоду, завдану йому незаконними рішеннями і діями органу досудового розслідування 75 000 грн. матеріальної шкоди, та 150 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказував, що слідчими за час досудового розслідування не проводилися слідчі дії з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не здійснено огляд місця події, не допитано свідків, не встановлено місцезнаходження майна, не долучено речові докази та відеозаписи з місця події. Зазначає, що службовим особам TOB «Хмельницьк Уніком», які в травні 2018 року заволоділи його майном, досі не повідомлено про підозру. Викрадене майно не повернуте, а завдана шкода не відшкодована. Постанови слідчих про закриття цього кримінального провадження неодноразово скасовувалися ухвалами слідчих суддів, а слідство поновлювалося. Проте численні вказівки, що містяться в ухвалах слідчих суддів органом досудового розслідування досі не виконані, як не виконані вказівки і керівництва слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області та Хмельницької місцевої прокуратури. Посилається на те, що в ході проведення службового розслідування слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області в діях слідчих було виявлено порушення вимог кримінально-процесуального законодавства в частині повного і об`єктивного розслідування кримінального провадження. Позивач вказує, що надмірна тривалість кримінального провадження призвела до його моральних страждань, а внаслідок протиправної бездіяльності слідства йому була заподіяна майнова шкода, сума якої складається з вартості викраденого майна в розмірі 75 000 грн. та моральна шкода, яку він оцінює в сумі 150 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Повноважні представники відповідачів та третьої особи в поданих відзивах на позов та у судовому засіданні, проти позовних вимог заперечували, вказували на їх безпідставність та в задоволенні позову просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як об`єктивно встановлено судом, позивач 16.05.2018 звернувся до Хмельницького відділу поліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Хмельницьк Уніком» та адміністрації готелю Центральний за ч.ч. 2, 4 ст. ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 397 КК України, що полягало в заволодінні майном та документами, які належать ТОВ Юридична компанія «Регіональний центр права» і яке знаходилося в орендованому офісі [ADDRESS] . Проведеною працівниками поліції перевіркою встановлено, що дані відносини потрібно вирішувати із застосуванням положень цивільного законодавства, а не кримінального, у зв`язку з чим позивачеві було надано відповідні роз`яснення. 12.06.2018 року позивач звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язанні органу досудового розслідування внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 397 КК України. 15.06.2018 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області скаргу позивача на бездіяльність уповноважених осіб ХВП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задоволено частково, зобов`язано уповноважених осіб ХВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення. 04.05.2020 року постановою слідчого 2-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта Харчука М.В. кримінальне провадження № 12018240010004177 від 26.06.2018 року закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Вказане підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється. Позивач, вважаючи, що діями працівників поліції йому завдано матеріальної та моральної шкоди, звернувся до суду з відповідним позовом в даній цивільній справі. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральноїшкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Разом з тим, судом не встановлено причинний зв`язок між діяльністю правоохоронного органу і завданням матеріальної шкоди позивачу. За твердженням позивача матеріальна шкода полягає у тому що посадовими особами ТОВ «Хмельницьк Уніком» та адміністрації готелю «Центральний» були здійсненні дії по заволодінню майном та документами ТОВ «Юридична компанія «Регіональний центр права». Відповідно, якщо підтвердиться факт завдання матеріальної шкоди за цим фактом, то вочевидь, шкода буде завдана ТОВ «Юридична компанія «Регіональний центр права». Натомість працівниками поліції не в достатній мірі, протягом тривало часу не перевірено обставини, які б дозволили встановити факт завдання шкоди та її розмірі і дало змогу позивачу, як керівнику ТОВ «Юридична компанія «Регіональний центр права» ставити питання про її відшкодування. Самими ж працівниками поліції матеріальна шкода в даному випадку не завдавалася. В цій частині слід відмовити. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в справі №569/1799/16-ц від 10.10.2019 року). Таким чином, на думку суду позивачу завдана шкода органом досудового розслідування, яка полягала у душевних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, що вплинуло на звичний спосіб життя позивача. Враховуючий тривалий термін порушення прав позивача, об`ктивний та не завищений розмір моральної шкоди, є на думку суду 20 000 грн. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відтак в решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: partial