Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 16.01.2020 відповідачка взяла у нього в борг грошові кошти в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідно до вказаної розписки відповідач зазначила, що кошти в борг бере терміном на один рік, а під заставу надала позивачеві документи на будинок, розташований по [ADDRESS] . Однак, порушуючи вказані умови договору позики, відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання. На неодноразові звернення позивача до відповідача із вимогами про повернення позики в добровільному порядку не призвели до позитивного результату. Добровільно повернути кошти відповідачка не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за розпискою від 16.01.2020 в розмірі 48247 (сорок вісім тисяч двісті сорок сім) гривень 70 копійок, оскільки станом на 24.01.2022 офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становить 2838 гривень 10 копійок та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] . Про причини неявки відповідачка суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідачка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, з урахування викладеного вище, суд має підстави відповідно до ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом; відкладення розгляду справи та ухвалення про заочний розгляд справи, про що постановлено ухвали без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.01.2020 відповідачка [PERSON] взяла у позивача в борг грошові кошти в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США на термін один рік (застава документи на будинок по [ADDRESS] ) і зобов`язалася повернути їх до 16.01.2021, що підтверджується борговою розпискою (а.с.8). Із довідки, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вих.№14-02/4-79 від 28.01.2022, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 31 травня 1994 року по [ADDRESS] (а.с.16). Суд вважає доведеними факти укладення договору позики 16.01.2020 між позивачем та відповідачем, передачі коштів за договором та невиконання позичальником за договором позики свого обов`язку щодо повернення суми боргу. За приписами статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження №61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18). Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.533 ЦК України виконання грошового зобов`язання на території України здійснюється у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме: суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача борг за розпискою від 16.01.2020 в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США (що на час подачі позову до суду відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 долар США - 28,3181 гривень) на загальну суму 48 140 (сорок вісім тисяч сто сорок ) гривень 77 (сімдесят сім) копійок. В іншій частині позовних вимог суд має підстави відмовити, оскільки відповідно до інформації із веб-сайту НБУ https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates на час подачі позову до суду - 24.01.2022, офіційний курс гривні становив 28,3181 гривень за 1 долар США, а не 28,381 гривня, як зазначив у своїй позовній заяві позивач. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №77 від 24.01.2022, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Outcome: partial