Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] відповідно до договору дарування житлового будинку від 16.09.2021, та земельної ділянки площею 3,3262 га, кадастровий номер 0524355600:01:002:0195, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №055961 від 31.01.2003. Відділом ДВС Тульчинського управління юстиції у Вінницькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт (заборону) на її нерухоме майно (невизначене майно, все майно), реєстраційний номер обтяження 5368431, зареєстрований 26.07.2007, реєстратор Тульчинська державна нотаріальна контора відповідно до повідомлення 3-852, 31.08.2000. На виконанні у відповідача виконавчих документів про стягнення з неї коштів на користь фізичних, юридичних осіб та держави немає. У зв`язку із закінченням строків зберігання виконавче провадження на підставі якого 31.08.2000 було накладено арешт на її нерухоме майно було знищено, а тому у відповідача відсутні законні підстави для зняття арешту (обтяження). При винесенні постанови про закриття виконавчого провадження арешт з нерухомого майна не було знято. Зазначені обстяження у вигляді арешту всього майна, яке їй належить на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права власності, створює правову невизначеність щодо даного майна. В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить зняти арешт (заборону) з нерухомого майна (невизначеного майно, всього майна), накладеного відділом державної виконавчої служби Тульчинського управління юстиції у Вінницькій області (нинішня назва Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), реєстраційний номер обтяження 5368431, повідомлення 3-852, 31.08.2000. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Судові витрати залишає за собою. Відповідач - представник Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі представника відділу. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору дарування житлового будинку від 16.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1005 (а.с.8-12) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.10.2021 №278121716 (а.с.13), позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №055961, виданого 31.01.2003 (а.с.7), позивач є власником земельної ділянки площею 3,3262 га, кадастровий номер 0524355600:01:002:0195, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.10.2021 №278121716 (а.с.13) вбачається, що на невизначене майно, все майно [PERSON] накладено заборону (архівний запис), яка зареєстрована Тульчинською державною нотаріальною конторою 26.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5368431, підстава обтяження - повідомлення 3-852, 31.08.2000, додаткові дані: архівний номер: 2069209VINNITSA2, Архівна дата: 06.09.2000, Дата виникнення: 05.09.2000, № реєстра: 155, внутр. №0501СС272АF1482F4239. Згідно повідомлення Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 21.10.2021 №19454 (а.с.16), в Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на виконанні немає відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з [PERSON] на користь фізичних, юридичних осіб та держави. У зв`язку із закінченням строків зберігання виконавче провадження на підставі якого 31.08.2000 накладено арешт на все нерухоме майно знищено, правових підстав для зняття арешту в Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) не має. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє її права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушує право власності позивача, зокрема, право щодо розпорядження цим майном. За обставин того, що відсутні відомості про примусове виконання судового рішення, на підставі якого було накладено арешт на майно позивача, відсутні правові підстави його подальшого застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу відповідач будь-яких заперечень щодо задоволення позову до суду не надав, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на це майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, згідно її заяви залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved