Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача виконавчий комітет Стеблівської селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач свої вимоги мотивує тим, що в належному їй на праві власності житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований її колишній співмешканець відповідач [PERSON] , [INFO] . З 2016 року стосунки між сторонами припинилися, відповідач виїхав на постійне місце проживання в будинок його матері в смт. Стеблів. На неодноразові прохання знятися з реєстрації місця проживання у будинку позивача відповідач відмовлявся. Його теперішнє місце проживання позивачу не відоме. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у вищезгаданому житловому приміщенні порушує її право власності, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Через це позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.10.2021 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено право відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву. Учасники були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять її заяву про здійснення розгляду справи без її участі, за наявними матеріалами. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, просили справу розглядати без їх участі, рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 19.05.2014, посвідченим приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., зареєстрованим в реєстрі за № 627 (а.с. 10-11); а також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2014 № 21787848 (а.с. 12-13). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , при цьому з 2016 року останній у зазначеному домоволодінні фактично не проживає, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї 27.06.2019 за № 549 та від 16.08.2021 № 686 (а.с. 18, 19), а також роздруківкою переписки позивача із відповідачем. Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області розглядалася судова справа № 699/815/21 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. Під час розгляду зазначеної справи було встановлено, що відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З наданої позивачем роздруківки зображень повідомлень з переписки сторін у соціальній мережі вбачається, що відповідач обізнаний з розглядом цієї судової справи щодо втрати ним права користування житлом, не заперечує факт свого добровільного проживання за іншою адресою, також не заперечує проти припинення його реєстрації за адресою домоволодіння позивача, проте не має наміру вчиняти дії щодо добровільного вирішення цього питання, а також не має наміру брати участь у судових засіданнях. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач зазначає, що відповідач лише зареєстрований у її будинку, але ним не користується, створюючи їй незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житлом, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, у зв`язку з чим звернулася до суду. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідач [PERSON] був користувачем спірного будинку як член сім`ї власника будинку, проте не проживає в ньому тривалий час (біля восьми років), має інше місце проживання, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачені ст. 71 ЖК УРСР немає. З огляду на це суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved