Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

24.01.2022 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті діда, [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] , у відповідності із записом в погосподарській книзі с. Броска Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 41. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.12.2002 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] , померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] , у відповідності із записом в погосподарській книзі с. Броска Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 41. Статтею 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) - часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в ст. 21 цього Кодексу. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом все своє майно або частину його (не виключаючи предметів домашнього стану та обіходу) одній або декільком особам, як тим, що входять так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та товариським організаціям. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК УРСР (1963 року) - якщо спадкодавець заповів все своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частина спадщини, належна спадкоємцю, що відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частинах. Відповідно до заповіту від 30 вересня 1999 року, посвідченого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 93, [PERSON] заповіла все своє майно сину, [PERSON] 1/2 частку та онучці, [PERSON] 1/2 частку. Згідно ст. 533 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновленні), а також непрацездатні чоловік, дружина, батьки (усиновлювачі) та утриманці померлого спадкують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третіх часток, які б належали кожному з них при спадкуванні за законом (обов`язкова частка). Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку після [PERSON] , померлої [INFO] , немає. Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так, як на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із померлою за однією адресою у спадковому будинку, що підтверджується п. 3 довідки, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 41. [PERSON] , фактично не вступила в управління та володіння спадковим майном та протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у зв`язку із чим, на підставі ст. 553 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, вважається такою, що відмовилася від спадщини. Встановлено, що [PERSON] , у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, діючого на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується п. 3 довідки, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 41. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.02.2011 року виконкомом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] ,згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яке він успадкував після померлої [INFO] , своєї матері, [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68594133 від 18.02.2022 року, наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] був батько, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.1991 року, виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із померлим за однією адресою у спадковому будинку, що підтверджується п. 3 довідки, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 40 і таким чином прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.02.2012 року виконкомом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] ,згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яке він успадкував після померлого [INFO] , свого сина, [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68594413 від 18.02.2022 року, наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є син, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.1973 року, виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на момент відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується п. 3 довідки, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 12.01.2022 року за № 42, відповідно до п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України і не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відповідно до п. 1 ст. 1269, п. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим, відповідно до п. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкоємці другої - четвертої черги, відповідно до ст. 1262-1264 ЦК України - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно п. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України - кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків,встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємицею п`ятої черги, відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] є онука, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.10.1998 року, виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті свого діда, [PERSON] , була неповнолітня, у зв`язку із чим, прийняла спадщину, відповідно до п. 4 ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю нотаріуса позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved