Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

02.02.2022р. [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулався до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В заяві зазначено, що батько позивачки [PERSON] , помер [INFO] . На випадок своєї смерті, батько позивачки залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Корбутяк І.В. 21.04.2015 року за №452, за яким все своє майно він заповів позивачці. Позивачка прийняла спадщину за заповітом тобто 1/2 частку у праві власності житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При житті батько позивачки, розпочав процес приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) площею 0.1500 га. яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку. У цьому ж майні 1/4 часткою володіє сестра позивачки [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 24.01.2014 року. В зв`язку з тим, що сестра позивачки, не бажала використовувати своє право безоплатної приватизації вказаної земельної ділянки, про що подала відповідну заяву, посвідчену нотаріально. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-210125982016 від 29.02.2016 було внесено відомості про зазначену земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер 2122455100:01:014:0101. Позивачка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом з батьком, [PERSON] , за місцем його постійного проживання. Після звернення, приватним нотаріусом Міжгірського (укрупненого Хустського) районного нотаріального округу Корбутяк І.В., були переглянуті всі документи, які необхідні для видачі Свідоцтва про право на спадщину до майна померлого батька, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме - земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий номер 2122455100:01:014:0101, що розташована за адресою: [ADDRESS] , приватний нотаріус Корбутяк І.В., відмовила позивачці, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, про що винесла відповідну постанову №42/02-31 від 19.03.2021 року. Будинок, 1/2 частину якого успадкувала позивачка, розташований на земельній ділянці стосовно якої відповідачем мені відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Сестра позивачки, яка є співласником будинку належним чином оформила заяву якою дала свою згоду на оформлення права власності позивачці на вищезазначену земельну ділянку. Тому просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Представник відповідача Міжгірської с/ради на розгляд справи не з`явився, подав суду заяву в якій зазначив, що вимоги позовної заяви визнає, справу просить розглянути без участі представника Пилипецької с/ради. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позовні вимоги визнав, обставини зазначені у позові [PERSON] не заперечив. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена п.4 ст.206 ЦПК України для задовольнення позову. У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved