Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 18.09.1999 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У 2012 році шлюб між сторонами було розірвано, з відповідача стягувались аліменти на утримання дітей до їхнього повноліття. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття та на даний час є студентом III курсу денного відділення Гайворонського політехнічного коледжу. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Стипендію не отримує. [PERSON] знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Розмір аліментів сплачених відповідачем у твердій грошовій сумі позивачу на утримання сина щомісяця становив 1877,29 грн. Позивачу важко утримувати двох дітей: доньку, яка продовжила навчання в Одеському національному медичному університеті. Зокрема щомісячно позивач перераховує на її утримання 2120 грн. та оплачує без допомоги відповідача протягом чотирьох років навчання доньки, гуртожиток в місті Одесі, на даний час оплата за гуртожиток на півроку підвищилась і становить 5360 грн. На даний час позивач тимчасово не працює. Крім того, батько позивача [PERSON] онкохворий і потребує значних коштів на лікування та потребує постійного стороннього догляду та нездатний до самообслуговування. Таким чином, матеріальне становище у позивача з сином незадовільне, соціальних допомог від держави не отримують. Відповідачу повних 43 роки, не є пенсійного віку, працездатний, не інвалід, отримує поліцейську пенсію по вислузі років в розмірі 7509,16. Знаходиться в другому шлюбі, від якого в 2021 році народися син та усиновив дитину. Відповідач отримує надбавки (так, як є пенсіонером по вислузі років в органах поліції) на утримання цих двох малолітніх дітей та на дружину. Крім того, відповідач отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 41280 грн. та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2020 № 744 «Деякі питання реалізації пілотного проекту з монетизації одноразової натуральної допомоги «пакунок малюка» отримав одноразову допомогу на дитину в розмірі 5000 грн. Сім`я відповідача має власний будинок. Малолітні діти відповідача повністю матеріально забезпечені державою, яка надала різні допомоги малолітнім дітям. Відповідач на повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжила навчання в Одеському національному медичному університеті, сплачує лише аліменти в розмірі 1072,74 грн. Дану суму від відповідача вистачає доньці лише на місячний проїзд в громадському транспорті м. Одесі, так як медичні кафедри і гуртожиток знаходяться в різних районах міста. Продуктами харчування, одягом, канцтоварами і оплату за гуртожиток на протязі чотирьох років навчання доньки забезпечує позивач, відповідач жодного разу не оплатив квитанцію з великими розмірами за проживання в гуртожитку спільної доньки, яка навчається. Таким чином, у відповідача не вбачається неможливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові, який продовжує навчання, оскільки навіть після народження сина відповідача у другому шлюбі, останній півроку продовжував по рішення суду сплачувати на утримання їх спільного з відповідачем сина аліменти в розмірі 1877 грн. 29 коп. щомісячно та до суду не звертався з позовом про зменшення відповідної суми на утримання [PERSON] . Спільні з відповідачем повнолітні діти, які навчаються, допомог від держави не отримують, як малолітні діти відповідача від другого шлюбу. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю сторін, проте такої домовленості давати кошти щомісяця на продукти харчування та комунальні послуги синові протягом півтора роки його навчання в такому ж розмірі, які були присуджені судом до виповнення повноліття сином позивач із відповідачем не досягла, така домовленість і з сином [PERSON] з відповідачем не відбулася. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. - від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання дитиною, тобто до 30.06.2023 року. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2022 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 28.03.2022 року відповідач надав на адресу суду відзив в якому зазначає, що розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти, не має наміру від нього ухилятися, однак розмір аліментів, які просить позивач стягнути з нього, є для нього непосильним, тому позовні вимоги визнає частково та погоджується на сплату аліментів на користь повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не враховано всі обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України, зокрема стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших утриманців. Ніякої розмови з позивачем про добровільне врегулювання даного спору - сплаті аліментів він не мав. Повнолітній син [PERSON] має вже 18 років, навчається в Гайворонському політехнічному коледжі за рахунок держбюджету. В даний час значних коштів на навчання син не потребує, оскільки проживає з позивачем в м. Гайворон. Відповідач має на утриманні двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивачем не надано ніяких доказів про її особистий дохід, що унеможливлює побачити її реальний фінансовий стан. Позивач в позові вказує, що [PERSON] отримує надбавки до пенсії на утримання двох малолітніх дітей та на дружину, що отримав одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 5000 грн. Це все так, але вказану одноразову допомогу отримала дружина відповідача, а не він. Щодо надбавки до пенсії, то ця надбавка призначена його неповнолітнім дітям, а не йому. Крім того, позивач неправдиво вказала, що на її утриманні знаходиться хворий батько, адже її батько разом з матір`ю проживають в іншому населеному пункті і за ним доглядає її мати, а не вона сама. Позивач вказує, що сім`я відповідача має власний будинок, але відповідач зазначає, що будинок належиться його дружині, яка придбала його ще до їх шлюбу. Позивач не вказує, що вона має квартиру, а після розірвання їх шлюбу, вона придбала ще й будинок. Також відповідач не погоджується із ствердженням позивача, що діти знаходяться лише на її утриманні, оскільки він сплачує аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] , яка навчається. Крім аліментів, він допомагає доньці, синові грошима, продуктами. 04.04.2022 року позивач надала до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідач не спростував позов та не надав дійсно об`єктивні докази щодо неможливості належного виконання обов`язку утримувати свою дитину, а саме щодо свого матеріального стану та свого стану здоров`я. Відповідач виявив бажання щодо стягнення з нього на користь повнолітнього сина аліменти в твердій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, при цьому останній не врахував прожитковий мінімум для дітей від 18 до 23 років (за умови навчання) встановлений державою у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Відповідач зазначив в своєму відзиві, що спільний син [PERSON] навчається за рахунок держбюджету та в даний час значних коштів не потребує, це твердження відповідача помилкове та не відповідає законодавчому визначенню прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В законодавстві зазначається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення належного піклування про повнолітню дитину, яка продовжує навчання для здобуття вищої освіти. Таким чином, половину прожиткового мінімуму на дитину, що продовжила навчання, який передбачений чинним законодавством, відповідач, як батько, на якого покладено обов`язок піклуватися про свою дитину, не має право зменшувати, адже це призведе до недотримання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки їх спільна з відповідачем дитина повністю на її утриманні. Крім того, позивач зазначає, що її батько [PERSON] , який є онкохворий, не проживає зі своєю матір`ю [PERSON] , остання померла [INFO] в м. Гайворон Кіровоградської області, яку вона поховала та те, що позивач є єдиною донькою у свого батька. Таким чином, відповідач надав неправдиву інформацію, оскільки останній не володіє інформацією щодо родини позивача. Крім того, батьки позивача пенсійного віку, а мати є ще інвалідом II групи по зору, яка також потребує догляду. Квартира про яку зазначає відповідач та вказує на те, що позивач є повноцінним її власником, не відповідає дійсності, оскільки згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2012 відповідач має право на Ѕ зазначеної квартири. Оскільки, у позивача з двома дітьми, які залишилися проживати біля неї після розлучення з відповідачем у 2012 році, лише 20 кв.м. квартири, померлі бабусі позивача [PERSON] та [PERSON] , продавши своє майно надали позивачу кошти на придбання будинку в м. Гайворон загальною площею 44,10 квадратних метрів у 2014 році. Вся вигадана допомога відповідача дітям базуються лише на його свідченнях, ніякими об`єктивними доказами не підтверджена. Крім того, позивач зазначає, що у відповідача є можливість належно піклуватись про своїх дітей, які продовжили навчання, оскільки відповідач неодноразово здійснював поїздки до інших країн на заробітки та поїздки на відпочинок до Італії Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що на даний час не працює, отримує лише пенсію, тому сума аліментів у розмірі 2000 грн. для нього непомірна. На даний час сплачує аліменти на спільну з позивачем доньку [PERSON] . Крім того вказав, що допомагає своїм дітям від першого шлюбу продуктами харчування та забезпечує паливом взимку, але квитанцій не зберігає. Може сплачувати аліменти у максимальному розмірі 1300 грн. щомісячно, оскільки після сплати аліментів на спільну доньку отримує пенсію у розмірі 8500 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги своєї матері підтримує в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та в судовому засіданні підтвердив [PERSON] , відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , навчається в Гайворонському політехнічному коледжі на ІІІ-му курсі, за рахунок держбюджету на денній формі навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2023 року, що вбачається з довідки від 03.02.2022 року № 20/22 виданою Гайворонським політехнічним коледжем (а.с. 12) і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину матеріально до досягнення нею 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Відповідач позов визнав частково, сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, що підтверджується довідкою про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі № 55 від 04.02.2022 року виданою Гайворонським ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно довідки Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області від 22.03.2022 року № 1175 (а.с. 32) на утриманні [PERSON] знаходяться дружина [PERSON] та двоє синів - [PERSON] , [INFO] (а.с. 34), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 33), [PERSON] ніде не працює, враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1450 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, оскільки доказів про те, що відповідач зможе сплачувати аліменти в більшому розмірі позивач суду не надала та матеріали справи їх не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог.

Outcome: partial