Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В позові вказує, що з 28.01.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №01. У шлюбі у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17.12.2018 року шлюб між ними розірвано. З Відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1000,00 (Одна тисяча) гривень щомісяця, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону, та в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. Зазначає, що з моменту припинення їх шлюбно-сімейних відносин дитина проживала і проживає з нею, що на даний час підтверджується довідкою від 11.02.2022 року № 201 виданою виконавчим комітетом Вижницької міської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 11.02.2022 року, затвердженим міським головою. На даний час рішення Вижницького районного суду від 17.12.2018 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини знаходиться на виконанні у Вижницькому відділі ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач працює за кордоном, але про розмір доходів (заробітку) відповідача не відомо. Враховуючи положення ст. ст. 180-182, 195 СК України та діючи виключно в інтересах дитини бажає змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на дитину з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим вимушена звертатися з цим позовом до суду. Вважаю, що платник аліментів має можливість сплачувати аліменти на дитину частці від заробітку, адже він є особою працездатного віку, з нормальним станом здоров`я, на утриманні нікого не має та повинен сплачувати їй аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала , посилалася на обставини зазначені в позові , просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказував, що ніде не працює та не має змоги сплачувати аліменти вказані позивачкою в позові . Вказував, що своєчасно сплачував аліменти призначені за рішенням суду, однак останні три місяці є затримки, у зв`язку з тим, що не може знайти роботу. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 28.01.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №01. У шлюбі народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачкою підтверджується довідкою від 11.02.2022 року № 201 виданою виконавчим комітетом Вижницької міської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 11.02.2022 року. Згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17.12.2018 року шлюб між ними розірвано. З відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1000,00 (Одна тисяча) гривень щомісяця, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Рішення Вижницького районного суду від 17.12.2018 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини знаходиться на виконанні у Вижницькому відділі ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаним старшим державним виконавцем Вижницького відділу ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області, копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов"язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру шляхом зміни способу стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Судові витрати пов`язані з розглядом справи стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial