Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

02 березня 2021 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у селищі Лопатин, Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] . [INFO] у селі Батиїв, Радехівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті чоловіка - [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , шляхом спільного проживання із спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2002 га, що розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належала чоловіку спадкодавця - [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ № 041140 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 5258. Позивач - [PERSON] , як особа яка фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем (своєю матір`ю) на момент відкриття спадщини, маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину звернувся до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І. Однак приватним нотаріусом позивачеві було відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у позивача відсутній оригінал держаного акту на землю, серії ІІІ-ЛВ № 041140 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 5258. Оскільки, відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, у позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт спільного проживання позивача - [PERSON] з спадкодавцем його матір`ю - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області 01.02.2016 року. Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та належали на праві приватної власності чоловіку спадкодавця - [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ № 041140 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 5258, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,4666 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,7336 гектарів. Також судові витрати просить віднести на сторону позивача (а.с.3-9). У підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.35). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.38). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у селищі Лопатин, Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 10 та підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 12.06.2012 року виконавчим комітетом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.12). [INFO] у селі Батиїв, Радехівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] , про що 01 лютого 2016 року зроблено відповідний актовий запис № 02 та підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 01.02.2016 року виконавчим комітетом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 15 травня 1973 року виданого Кустинською сільською радою, Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб 15 травня 1973 року. Після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON] та дружині - [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 28 липня 1977 року Кустинською сільською радою, Радехівського району Львівської області вбачається, що позивач - [PERSON] народився [INFO] в с. Батиїв, Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.15). З довідки № 545 від 16.11.2020 року, виданої Кустинським старостинським округом, вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] постійно по день смерті ( [INFO] ) проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] , разом з: дружиною - [PERSON] , [INFO] , сином - [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою проживав без реєстрації. Кустинською сільською радою від імені померлого заповіт не посвідчувався (а.с.16). Як вбачається з довідки № 546 від 16.11.2020 року, виданої Кустинським старостинським округом, гр. [PERSON] , [INFO] постійно по день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з: сином - [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою проживав без реєстрації. Кустинською сільською радою від імені померлої заповіт не посвідчувався (а.с.16). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІI-ЛВ №041140, виданого 10.03.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 05.05.1999 року №225, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5258, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,2002 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.17). Відповідно до листа № 15/02-14 від 02.02.2021 року виданого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. вбачається, що [PERSON] , вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] і на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , оскільки протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини (а.с.19). Згідно заяви [PERSON] зареєстрованої в реєстрі за № 1818 від 20.11.2020 року та посвідченої Комарницькою Н.І. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області, [PERSON] , відомо про відкриття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , та на момент смерті проживав в селі Батиїв Радехівського району Львівської області. Перелік спадкового майна їй відомий. Термін для прийняття спадщини вона пропустила та в суд для продовження звертатися не буде, від оформлення спадкових прав відмовляється (а.с.20). З Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66546894 від 22.09.2021, видно, що після смерті [INFO] [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.36). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66546914 від 22.09.2021, видно, що після смерті [INFO] [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.37). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved