Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач через свого представника [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом вказавши, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка за життя заповіла йому усе її майно. На час відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця та про існування заповіту дізнався у квітні 2021 року. З метою оформлення спадщини, звернувся до нотаріуса, втім, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск строку для прийняття спадщини. Необізнаність щодо існування заповіту на його думку є поважною причиною, тому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак від його представника, [PERSON] , до суду надійшла заява якою просив розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Острицька сільська рада Острицької об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області свого представника в судове засідання не направила, проте у письмовій заяві наданій суду, просили розглянути справу у їх відсутності, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне вказати про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у с. Велика Буда Чернівецького (колишнього Герцаївського) району у віці 75 років померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть мерії [NUMBER] . (а.с.06). За життя, [PERSON] склала заповіт на користь позивача, який був посвідчений секретарем виконкому Великобудської сільської ради Герцаївського району 07 лютого 1994 року та зареєстрований в реєстрі за № 348, зі змісту якого вбачається, що все майно яке належало їй на день смерті вона заповідала позивачу [PERSON] (а.с. 09). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на усе майна, в.т.ч. і на земельну ділянку розміром 1.10 га розташованої на території Великобудської сільської ради Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЧВ №011699 від 23 серпня 2002. (а.с.08). Частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6 -1320цс17. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] , позивач 12 квітня 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. (зворот а.с. 39). За таких обставин, позивач пропустив передбачуваний законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач послався на те, що дізнався про існування заповіту у квітні 2021 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, вбачається що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, тому й нотаріусом відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. За даними Великобудської сільської ради від 03 липня 2018 року [PERSON] на момент смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом із спадкодавцем в одному господарстві без реєстрації проживав [PERSON] , тобто позивач. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , в т.ч. які мають обов`язкову частку у спадщині немає (а.с.10-12). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року № 484/3221/17. Приймаючи до уваги, що [PERSON] на момент відкриття спадщини був необізнаний про наявність заповіту складеного на його користь, суд приходить до висновку, що причина пропуску позивачем строку прийняття спадщини є поважною, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 1220-1223, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved