Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

20.08.2021 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість відповідно до розписки від 13.02.2020 у розмірі 2500 євро з урахуванням 3% річних від суми заборгованості за весь час прострочення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.02.2020 позивач надав відповідачу позику у розмірі 2500 євро. Відповідач зобов`язувався повернути позику строком до 20.10.2020 року, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою відповідач зобов`язання не виконав. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.11.2021 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.21). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, згідно поданої через канцелярію суду заяви просять розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.34). Крім того, представник позивача зазначає, що сума відсотків за період з 20.10.2020 року по 31.03.2022 року складає 3172, 76 грн.. Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 11.11.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.22-23, 32-33, 40-41). Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.29-30, 38-39). У судові засідання 08.12.2021, 02.02.2022 та 31.03.2022 відповідач не з`явився. Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що 13.02.2020 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2500 євро та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 20.10.2020. На підтвердження укладання договору позики позивачем надано оригінал розписки, яка долучена до матеріалів справи (а.с.35). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-63цс13) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та в такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правових висновків Великої палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц (14-446цс18), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, оскільки належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором позики та грошові кошти не повернув і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 2500 євро, суми 3% річних у розмірі 3 172 грн. 76 коп. підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved