Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 07.06.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 25651,22 грн. за кредитним договором № 500927230 від 21.01.2014 р. 01.11.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №67323021. Вказуючи, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 06.12.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення вказаних у ній недоліків. Позивачем виконано вимоги ухвали судді про залишення без руху позовної заяви. Ухвалою судді від 24.12.2021 р. провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирог С.С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань не подав. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 07.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172, вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 103657) про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», якому ТОВ «Фінпром маркет» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 р., якому в свою чергу ТОВ «Дата майнінг груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р., якому АТ «Альфа банк» на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за Кредитним договором № 500927230 від 21.01.2014 р., укладеного між АТ «Альфа банк» та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] за період з 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. включно суму у розмірі: 11303,83 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6997,39 грн. - заборгованість за відсотками та комісією, 7300,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями та 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, всього загальну суму 25651,22 грн. (а.с. 35). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. від 01.11.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67323021 з виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 27-28). Крім того, в даному виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. 01.11.2021 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно з якої боржнику визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500 грн., постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою постановлено стягнути з [PERSON] на користь приватного виконавця основну винагороду приватного виконавця в сумі 2565,12 грн. (а.с. 29-32). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.11.2021 р. постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує у ПП «Вест Вулкан» у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 28716,34 грн. з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження (а.с. 26). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 18 ЦК України (далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону (в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК, ст. 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26.11.2014 р. Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 р. у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. У постанові від 13.10.2021 р. у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вказане також зазначено у постанові Верховного суду від 10.11.2021 р. справа №758/14854/20. Як вбачається із змісту позовної заяви, що позивачем оспорюється сам факт укладення кредитного договору, розмір заборгованості, яку запропоновано стягнути з боржника, заперечується безспірність такої заборгованості, а також порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідачем відзив на позовну заяву не надано, як і не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування позовних вимог позивача. За таких обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., оскільки в порушення ст.137 ЦПК України позивачем не додано доказів, які підтверджують здійснення даних витрат. На підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved