Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа: «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та пені. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що 09.01.2018 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] був укладений міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном № 004001-4401-2000150. Згідно укладеного договору страхування № 004001-4401-2000150, позивач є застрахованою особою. 22.01.2018 року з ним стався страховий випадок, а саме відбувся перелом проксимального кінця великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки. Наголошував, що через транспортування додому могла виникнути ситуація, яка б загрожувала життю, саме тому він лікувався в німецькій лікарні. Страховий випадок стався в межах дії договору страхування, він знаходився на стаціонарному лікуванні у клініці «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» з 22.01.2018 року по 13.02.2018 року. Загальна вартість лікування склала 11 200, 60 Євро, із яких 2 500 Євро були сплачені ним. Просив суд зобов`язати приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» відшкодувати «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» суму на лікування у розмірі 8 700, 60 Євро та штрафні санкції у сумі 1 905, 46 Євро; стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь суму за придбання авіаквитків у розмірі 227,97 Євро; витрати за послуги таксі у розмірі 190 Євро; витрати за придбання артезу на колінний суглоб у розмірі 1 247,20 Євро; пеню у розмірі 13 411 грн. 98 коп. Окрім цього зазначав, що йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в емоційних переживаннях та просив суд стягнути моральну шкоду на його користь у розмірі 100 000 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що страховий захист щодо [PERSON] здійснювався з 19.01.2018 року по 26.01.2018 рік, згідно узгодженої тривалості договору страхування № 004001- 4401-2000150. При цьому, п. 4.1.30. Умов І Договору страхування № 004001-4401-2000150 передбачено, що страховик не несе відповідальності за цим договором і не відшкодовує визначені в п.2.1.1 Умов І цього Договору витрати пов`язані з витратами, що виникли за кордоном після закінчення терміну дії Договору, за винятком витрат, пов`язаних із лікуванням та перебуванням Застрахованої особи в стаціонарних умовах внаслідок раптового (гострого) захворювання або нещасного випадку, що сталися під час дії Договору. Звертають увагу, що страховик оплачує тільки непередбачені медичні витрати до моменту усунення загрози життю застрахованої особи, тобто за час перебування її тільки у відділенні реанімації та інтенсивної терапії. Зазначена в рахунку № [NUMBER] від 13.02.2018 року вказана за весь період перебування в клініці Klinikum Garmisch-Partenkirchen GmbH, при тому, що відповідальність страховика становить лише з 22.01.2018 року по 26.01.2018 рік. Документів, які б підтверджували перебування позивача тільки у відділенні реанімації або інтенсивної терапії позивачем не було надано. Окрім цього, згідно умов договору страхування № 004001-4401-2000150, задля отримання страхового відшкодування, позивач зобов`язаний самостійної сплатити рахунок № [NUMBER] та надати відповідачу оригінали фінансових документів про сплату наданих послуг. [PERSON] надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що страховий випадок стався з ним 22.01.2018 року. Наголошував, що у нього був дуже складний перелом гомілки з лівого боку та існувала смертельна небезпека через загрозу можливої крововтрати, він потребував у відділені інтенсивної терапії у травматологічної хірургії. Звертав увагу суду, що страховик самостійно не сплатив рахунок клініці, а тому він був вимушений звертатися до суду з даним позовом. Представник [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» надав пояснення стосовно позовних вимог та зазначив, що борг позивача [PERSON] за лікування становить 8 700, 60 Євро, штраф - 1 905, 46 Євро. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.01.2018 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] був укладений міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном № 004001-4401-2000150. Згідно укладеного договору страхування № 004001-4401-2000150 [PERSON] є застрахованою особою. Договором страхування встановлено строк дії з 19.01.2018 року по 10.02.2018 року. 22.01.2018 року з [PERSON] стався страховий випадок, а саме відбувся перелом гомілки з лівого боку та через транспортування додому могла виникнути ситуація, яка б загрожувала життю, що підтверджується наданими медичними документами, листом «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH», висновком лікаря Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH від 05.06.2018 року. [PERSON] лікувався в у клініці «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» з 22.01.2018 року по 13.02.2018 року та загальна вартість лікування склала 11 200, 60 Євро, із яких 2 500 Євро були сплачені [PERSON] та відшкодовано приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» позивачу, що підтверджується наданими медичними документами, рахунками «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» та випискою за рахунком станом на 18.05.2020 року. Згідно суми рахунка - фактури «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» та письмових пояснень «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» за лікування [PERSON] необхідно сплатити 8 700 Євро та штрафні санкції у сумі 1 905, 46 Євро. Крім цього, позивачем [PERSON] було придбано колінний суглоб вартістью 1 247,20 Євро, що підтверджується рахунком № 6481483 від 12.02.2018 року та копією квитанції. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Згідно з частиною третьою статті 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом». Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про страхування» відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової думи, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно пункту 2.1.1. Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном страховим випадком за договором є понесення витрат застрахованою особою, зазначених в розділі 3 Умов I які пов`язані з наданням особам медичними закладами та іншими установами медичних та інших послуг, перелік та обсяг зазначений у обраній страхувальником опції. Пунктом 2.1.3. Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном визначено, що понесення витрат третьою особою та пред`явлення застрахованій особі майнової претензії про відшкодування збитків з подією, що трапилась в період дії договору та зазначених у розділі 3 Умов I цього договору. Пунктом 3.1.1.1 Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном передбачено, що до витрат, які відшкодовуються страховиком відносяться витрати: на лікування застрахованої особи при раптовому (гострому) захворюванні або нещасному випадку, включаючи витрати на проведення невідкладних операцій, на діагностичні дослідження, медикаменти, перев`язочні матеріали, засоби фіксації, призначені лікарем, та на оплату послуг лікаря за кордоном, в амбулаторних умовах, у стаціонарних умовах (перебування на лікуванні у палаті стандартного типу). Згідно п. 8.1. Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном визначено, що при настанні події, що може бути визнана страховим випадком, страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів, зазначених у п. 8.8 Умов I цього договору, шляхом складання страхового акта або акта про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно. Пунктом 8.5.5 Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном передбачено, що виплати страхового відшкодування здійснюються третій особі за випадками, визначеними п. 2.1.3. Умов I Договору в межах лімітів відповідальності зазначених в п. 3.3. Умов I цього договору. Згідно п. 4.1.30 Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном витрати, що виникли за кордоном після закінчення терміну дії договору, за винятком витрат, пов`язаних із лікуванням та перебуванням застрахованої особи в стаціонарних умовах внаслідок раптового (гострого) захворювання або нещасного випадку, що сталися під час дії договору. При цьому страховик оплачує тільки непередбачені медичні витрати до моменту усунення загрози життю Застрахованої особи, тобто за час перебування її тільки у відділені реанімації та інтенсивної терапії. Страховий випадок стався в межах строку дії договору страхування та [PERSON] потребував інтенсивної терапії у відділенні травматологічної хірургії з 22.01.2018 року по 13.02.2018 року, оскільки протягом цього часу можливі були ускладнення, які загрожували його життю, що підтверджується висновком лікаря Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH від 05.06.2018 року та спростовує доводи відповідача - представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна». Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме в частині вимог щодо зобов`язання приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» відшкодувати «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH» суму на лікування у сумі 8 700, 60 Євро та штрафні санкції у сумі 1 905, 46 Євро, та щодо стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] витрат за придбання артезу на колінний суглоб у сумі 1 247,20 Євро. Розділом 3 Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном не передбачено відшкодування витрат понесених застрахованою особою на транспортування до країни проживання, а тому позовні вимоги в частині відшкодування суми за придбання авіаквитків у розмірі 227,97 Євро та відшкодування витрат за послуги таксі у розмірі 190 Євро, не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені. Страховик зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України). У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 ЦК України). Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина перша статті 624 ЦК України). Основою для розрахунків пені є сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню. Згідно п. 6.7.3 Умов комплексного добровільного страхування під час перебування за кордоном страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0 01 % від суми грошового зобов`язання, належного до виплати, за кожен день прострочення його виконання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Зобов`язавши приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплатити витрати на лікування та штрафні санкції на користь третьої особи - «Klinikum Garmish-Partenkirchen GmbH», суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені на користь [PERSON] . Враховуючи, що приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» не відшкодовану [PERSON] суму витрат за придбання артезу на колінний суглоб у розмірі 1 247,20 Євро, суд вважає за необхідне стягнути пеню з відповідача у сумі 1 609, 20 грн. ( 44 087, 68 грн.*0,01%*365). Щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до незначних вимушених змін у життєвих стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 8 000 грн. Вказана сума відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial