Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 22 лютого 2022 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті діда [PERSON] та матері [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, вступила в управління його спадковим майном його дружина [PERSON] , однак юридично його не оформила. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із: права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Угорської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0.56га, кадастровий номер 6125886200:01:001:0387, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Угорської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, в розмірі 0.46га, кадастровий номер 6125886200:01:001:0453, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ; ощадних грошових вкладів на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , які розміщені в Шумській філії Кременецького ВАТ «Державний Ощадний банк України». Як зазначила позивачка в позовній заяві, спадщину після смерті діда вона прийняла у відповідності до ст. 549 ЦК України (ред. 1963р.), шляхом отримання на руки правовстановлюючих документів, спадщину після смерті матері вона прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на день смерті проживала з нею в одному господарстві. Однак коли позивачка звернулася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, їй було відмовлено, оскільки не підтверджено постійне проживання з померлими на день смерті та у встановлений законом строк не подано заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного просить позов її задовольнити, визнати за нею, як спадкоємцем по закону, право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті діда та матері. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 28 березня 2022 року. 4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Підгірською сільською радою Шумського району вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Підгірськ, Шумського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №1. 9. Судом встановлено, що померлому [PERSON] на праві приватної власності дійсно належить Ѕ частина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1989р., виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 18 від 18.01.1989р. «Про оформлення права особистої власності на житловий будинок (домоволодіння)» та реєстровим написом на документи про право власності № 133 від 20.02.1989р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. 10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Угорською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Славута Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №4. 11. Померлому [PERSON] на праві приватної власності дійсно належить Ѕ частина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1989р., виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 18 від 18.01.1989р. «Про оформлення права особистої власності на житловий будинок (домоволодіння)» та реєстровим написом на документи про право власності № 133 від 20.02.1989р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. З перерахованих вище документів можна зробити висновок, що жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] дійсно належить по Ѕ частині на праві особистої власності померлим [PERSON] та [PERSON] . 12. Довідкою № 14 від 12.01.2022р., виданою Комунальним підприємством «Шумське бюро технічної інвентаризації» про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування підтверджується, що станом на 31.12.2012р. право власності на майно зареєстровано в КП «Шумське БТІ», а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить: Ѕ частина [PERSON] , Ѕ частина [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого згідно рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів за №18 від 18.01.1989р. 13. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Угорськ, Шумського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 240. 14. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №020369, виданим 11.04.2006р. Шумською РДА слідує, що [PERSON] на підставі розпорядження Шумської РДА від 03.02.2006р. № 60, є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125886200010010387, площею 0.56га, яка розташована на території Угорської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 15. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №020370, виданим 11.04.2006р. Шумською РДА слідує, що [PERSON] на підставі розпорядження Шумської РДА від 03.02.2006р. № 60, є власником земельної ділянки кадастровий номер 6125886200010010453, площею 0.46га, яка розташована на території Угорської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 16. На ім`я [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] у філіалі №6351/040(02) Кременецького відділення Ощадного банку в м. Шумськ та рахунок № [NUMBER] в ощадній касі № 02 с. Тилявка, що підтверджується відповідними документами. 17. Згідно із довідкою №6 від 13.01.2022р., виданою Шумською міською радою, Кременецького району, Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із померлою [PERSON] , згідно акту обстеження, були зареєстровані та проживали: [PERSON] - донька померлої, проживала без реєстрації; [PERSON] - онука померлої, проживала без реєстрації. 18. Згідно із довідкою №9 від 13.01.2022р., виданою Шумською міською радою, Кременецького району, Тернопільської області вбачається, що дід [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із померлим [PERSON] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина померлого; [PERSON] - донька померлого; [PERSON] - зять померлого; [PERSON] - внук померлого. 19. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Угорською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Угорськ, Шумського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2. 20. Факт родинних відносин позивачки [PERSON] із померлими підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Підгірськ (Угорськ) Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 22 вересня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Підгірською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Прізвища подружжя після укладення шлюбу « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим російською мовою, відповідно до якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Підгірськ (Угорськ) Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] без по батькові; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , відповідно до якого слідує, що 15 жовтня 1962 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в с. Підгірськ (Угорськ) Шумського району Тернопільської області. Прізвища подружжя після укладення шлюбу « [PERSON] ». 21. Родинний зв`язок між позивачем у даній справі [PERSON] та відповідачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відповідно до якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Підгірськ, Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 22. Із довідки № 03-03/292 від 17.02.2022р., виданої Шумською міською радою, Кременецького району, Тернопільської області вбачається, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] шляхом отримання правовстановлюючих документів на руки. 23. Своєю постановою №02-21/80 від 21.02.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінський П.І. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] по тій причині, що позивачка не підтвердила постійне проживання з померлими на день смерті та у встановлений законом строк не подали заяви про прийняття спадщини. ІV. Оцінка Суду. 24. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 25. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 26. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 27. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 28. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 29. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 30. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 31. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 32. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 33. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 34. Суд звертає увагу, що спадкодавець [PERSON] , помер [INFO] і спадщина відкрилась під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року. 35. Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. 36. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року слідує, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. 37. В силу статті 529 ЦК УРСР (1963), котра діяла на час відкриття спадщини, [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . 38. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. 39. Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину, шляхом отримання правовстановлюючих документів на руки, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому суд вважає за можливе її позов в цій частині задовольнити. Стосовно спадкування [PERSON] майна, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , суд зазначає наступне. 40. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 41. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 42. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 43. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 44. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 45. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 46. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 47. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 48. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 49. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 50. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала без реєстрації спільно зі спадкодавцем та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна. 51. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України. Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне. 52. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. 53. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 54. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із роз`яснень постанови ВСУ №5 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами та доповненнями слідує, що у разі коли юридичні факти пов`язані із вирішенням спору про право, то такі спори вирішуються у позовному провадженні на загальних підставах. 55. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. 56. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. 57. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. 58. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачки пов`язується з правом спадкування. 59. Судом встановлено, що позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування за законом у зв`язку із недоведеністю факту постійного проживання з померлими [PERSON] та [PERSON] . Таким чином встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки, оскільки дасть їй змогу оформити свої права на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] та матері [PERSON] . 60. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. 61. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. 62. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 63. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 64. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 65. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 66. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. 67. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на спадкове майно в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. 68. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачкою права власності на спадкове майно не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 69. Позивачкою при подачі позову було сплачено 2029 грн. 00 коп. судового збору. З цих підстав,

Outcome: approved