Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач у березні 2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просить визнати кредитний договір № 2984134 від 06.09.2020 недійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 2984134, згідно якого відповідач зобов`язався надати позивачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., а позивач зобов`язалась повернути надані кредитні кошти, сплативши проценти за користування кредитом від залишкової суми кредиту та обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в порядку, умовах та в строки, визначені кредитним договором. Позивач вважає, що зміст договору суперечить встановленим нормам діючого законодавства, а саме відповідач не виконав переддоговірної роботи з позичальником всупереч Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема відповідачем належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо. Також кредитний договір і зокрема графік платежів не містить відомостей про розмір сум погашення основного боргу вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У договорі не визначена вартість всіх супутніх послуг, вартість інших фінансових зобов`язань споживача, відсутній перелік, розмір і база розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. На думку позивача, відповідач свідомо ввів позивача в оману щодо встановленого розміру всіх платежів та суми сукупної вартості кредиту. До того ж у договорах відсутня істотна умова договору - його реальна ціна. Всупереч принципу добросовісності в кредитному договорі є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. До того ж, на думку позивача, позбавлення його права відізвати свою згоду на обробку персональних даних є порушенням законодавства. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце повідомлялась належним чином, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав відзив до позову, у якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки позивача при укладенні кредитного договору було ознайомлено зі всіма істотними умовами договору, а сам договір відповідає всім умовам чинного законодавства, і підстав для визнання його недійсним немає. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 2984134, згідно якого відповідач зобов`язався надати позивачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., а позивач зобов`язалась повернути надані кредитні кошти, сплативши проценти за користування кредитом від залишкової суми кредиту та обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в порядку, умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». На час укладення спірного договору ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, втратила чинність. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Проаналізувавши зміст спірного договору, суд встановив, що кредитний договір № 2984134 від 06.09.2020 року містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується електронним підписом позивача про прийняття пропозиції укласти договір. Пунктами 3, 5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних: необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані можуть бути видалені або знищені у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 6, ст. 9, 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масовою знищення» встановлений обов`язок суб`єкта первинного фінансового моніторингу (в даному випадку відповідача) отримувати, обробляти та зберігати персональні дані, оскільки надання або отримання кредиту (позики) є фінансовою операцією, а відповідач при її здійсненні зобов`язаний проводити верифікацію та ідентифікацію клієнта та зберігати документи з персональними даними не менше п`яти років після завершення фінансової операції, завершення ділових відносин з клієнтом. Отже, з огляду на зазначене, твердження позивача про те, що позбавлення її права відізвати свою згоду на обробку персональних даних є порушенням законодавства, є безпідставним, так як у відповідача існують підстави для їх обробки та зберігання незалежно від наявності згоди на обробку. Таким чином відповідно до чинного цивільного законодавства суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 520, 524-526, 530, 672, 638, 651, 652, 1054 ЦК України; ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів»;

Outcome: dismissed