Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] . Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, загальною площею 2,15 га. У визначений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту. Тільки лише після того, коли в сільській раді у зв`язку з проведенням земельної реформи почав проводитися переоблік земель, які лишилися не оформленими чи рахуються за померлими особами, стало відомо, що спадкова земля ніким неоформлена. Спадкоємці за законом оформляти свої спадкові права саме на земельну ділянку не бажають. Лише нещодавно позивачка дізнався про наявність заповіту. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, [INFO] її тітки - [PERSON] . Вказаний позов надійшов до суду 14 лютого 2022 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надалв до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №382803, [PERSON] передано на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації від 27 березня 2006 року за №107, у власність земельну ділянку, площею 2,15 га, що розташована на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого вказаний державний акт вона заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Сопачівської сільської ради 05.09.2017 року, зареєстровано в реєстрі за номером 159. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується такими документами: згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , де дівоче прізвище позивачки записано - « [PERSON] »; згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] матір`ю позивачки записана - [PERSON] ; згідно свідоцтва про одруження матері позивачки, серія [NUMBER] її дівоче прізвище записано - « [PERSON] »; згідно копії актового запису про народження матері позивачки - її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] ; згідно свідоцтва про одруження спадкодавиці, серії [NUMBER] її дівоче прізвище записано - [PERSON] , а згідно її свідоцтва про народження, серії [NUMBER] батьками теж записані - [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Вараської міської ради Рівненської області №1507 від 08.12.2021, на час смерті із [PERSON] проживали її сини. Один з них - [PERSON] , [INFO] , відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується заявою №306 від 19.04.2019. Інший - [PERSON] , [INFO] , визначений відповідачем у даній справі, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину прийняв, як такий, що проживав на момент смерті із спадкодавицею в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Причинами пропуску прийняття спадщини позивачка зазначає необізнаність про існування заповіту. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування заповіту, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved