Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять: -припинити право відповідача на 1/3 частку будинку за [ADDRESS] ; -визнати за позивачами право власності на 1/3 частку будинку за [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, їм, кожному окремо, належить по 1/3 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку в цілому 72,30 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м. Відповідно до довідки Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області інша 1/3 частина будинку залишилась за [PERSON] , яка померла [INFO] і яка спадщину не встигла оформити, проте склала заповіт на користь [PERSON] , який отримав право на спадщину за заповітом. [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини свою частку не оформлював. На тепер будинком фактично не користується. Проживає в іншому помешканні. Спірний житловий будинок руйнується та постійно потребує капітального ремонту в тій частині, право на яку за заповітом належить [PERSON] , що в цілому негативно впливає на ті частини житлового будинку, якими володіють позивачі. [PERSON] , [PERSON] , запропонували відповідачеві виплатити грошима вартість його потенційної 1/3 частини майна за ціною вартості такої житлової частки. Відповідач отримав від [PERSON] , [PERSON] , грошові кошти у розмірі 41 427 (сорок одна тисяча чотириста двадцять сім) гривень, як компенсацію вартості потенційної 1/3 частки у праві спільної власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою відповідача про отримання зазначених коштів. Саме тому позивачі, [PERSON] та [PERSON] , звернулися із вказаним позовом до суду. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, але подав заяву про визнання позовних вимог за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення часток співвласників будинку та визнання права власності на частки будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрите провадження по справі (а.с. 24). Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року зобов`язано Новомосковську району державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 02 грудня зобов`язано Новомосковську району державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Спірним є житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2009 року, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-358, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року, [PERSON] належить 1/3 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку в цілому 72,30 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м. (а.с. 15-16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2009 року, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-358, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року, [PERSON] належить 1/3 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку в цілому 72,30 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м. (а.с. 17-18). Матеріали справи містять дані про те, що інша 1/3 частина означеного вище будинку залишилась за [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформила своїх спадкових прав на це спадкове майно, проте 13.02.2008 року склала заповіт на користь [PERSON] . Таке право [PERSON] набула після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який за життя, а саме 27.07.2007 року склав заповіт, яким житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як зазначав суд вище, [PERSON] та [PERSON] , отримали свої свідоцтва про право на спадщину за означеним заповітом на 1/3 частину спадкового майна кожен, а [PERSON] прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав, та померла [INFO] . Матеріали спадкової справи № 485/2008, заведеної Новомосковською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , містять докази про те, що [PERSON] звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину не отримав. Позивачі, зазначають, що розпоряджатись та користуватись спірним будинком на власний розсуд не можуть, оскільки будинок повністю їм не належить. Спірні правовідносини щодо спадкування частки у нерухомому майні, та припинення права на частку врегульовані наступними нормами закону. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 т. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно дост. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст.364, 365, 367ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою. Судом встановлено відсутність домовленості між співвласниками будинку про виділення часток в спільній сумісній власності, таке виділення в натурі не можливе, в тому числі, виходячи з технічних характеристик будинку. Частиною 1статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, такий перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З пояснень учасників процесу та письмових матеріалів справи вбачається, що спільне володіння і користування будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є неможливим. Співвласник будинку [PERSON] у ньому не проживає. Співвласники будинку не в змозі самостійно врегулювати питання їх спільного володіння та користування спірним майном. Згідно із звітом про оцінку майна, зробленого суб`єктом оціночної діяльності - ПП [PERSON] , що діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України №521/20 від 19.06.2020р., ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 17 вересня 2020р. становить 124 280 (сто двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят) гривень, в. т.ч, 1/3 частка - 41 427 (сорок одна тисяча чотириста двадцять сім) гривень. У судовому засіданні, встановлено, що відповідач отримав від позивачів грошові кошти у розмірі 41 427 (сорок одна тисяча чотириста двадцять сім) гривень, як компенсацію вартості 1/3 частки у праві спільної власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та підтверджується розпискою відповідача про отримання зазначених коштів. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.2005.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оскільки спільне володіння і користування квартири є неможливим, відповідач отримав грошові кошти за свою частку у квартирі то припинення права власності [PERSON] не завдасть істотної шкоди його інтересам. Окрім того, спірна власність жодним чином ним не використовується. Зазначені обставини є визначальними при вирішенні даного позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. За частиною другою статті 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. Як встановлено судом, Відповідач отримав від позивачів грошові кошти у розмірі 41 427 (сорок одна тисяча чотириста двадцять сім) гривень, як компенсацію вартості 1/3 частки у праві спільної власності на будинок,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Припинення права відповідача [PERSON] на 1/3 частку в спільному майні жодним чином не завдасть йому істотної шкоди, оскільки, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, він за це отримав грошову компенсацію. Встановивши такі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат належить вирішити, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та покласти судові витрати на позивачів.

Outcome: approved