Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом на предмет захисту свого права власності на автомобіль ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER] , vin- [NUMBER] , належного йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 20 вересня 2019 року ТСЦ 5946, обтяженого 11 липня 2018 року арештом державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області Товарніченко Євгенії Анатоліївни за №16978535 у вигляді постанови про арешт майна №55143319 від 11 липня 2018 року, з підстав того, що він не є стороною виконавчого провадження №55143319, а боржником є [PERSON] , проте власником зазначеного автомобіля позивач є з 20 вересня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] , яка, в свою чергу, була власником автомобіля на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 15 травня 2018 року. Однак, в момент реєстрації обтяження 11 липня 2018 року [PERSON] , як боржник у виконавчому провадженні №55143319, в рамках якого вжито обтяження, власником зазначеного автомобіля не був, тому накладений на транспортний засіб ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER] , vin- [NUMBER] , арешт, зокрема, постановою від 11 липня 2018 року серія та номер: №55143319 державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області Товарніченко Євгенії Анатоліївни, перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на зазначений автомобіль, а відтак позивач заявив про скасування арешту на легковий автомобіль ВАЗ 21099\~ 1499 (2001), державний номер [NUMBER] (станом на сьогодні [NUMBER] ), vin-code [NUMBER] , колір сірий, накладений постановою Зарічного ВДВС м Суми ГТУЮ в Сумській області про арешт майна, серія та номер: 55143319 від 11 липня 2018 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 10 листопада 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні доказів від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що є правонаступником Зарічного ВДВС м Суми ГТУЮ в Сумській області. Відповідач [PERSON] своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, не скористався та відзиву на позов не подав, своїх контраргументів не навів. Третя особа - Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, письмових пояснень, в порядку ст. 181 ЦПК України, не подавав, однак на виконання ухвали суду від 10 листопада 2020 року на адресу суду 20 квітня 2021 року надіслав належним чином завірену копію виконавчого провадження №55143319. Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позовних вимог повністю, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до заяви про приєднання до договору купівлі-продажу №60704 від 20 вересня 2019 року та акту приймання-передання від 20 вересня 2019 року, що складений на виконання договору купівлі-продажу №60704 від 20 вересня 2019 року, [PERSON] , як продавець, та ТОА «АК «Плюс», як покупець, уклали угоду купівлі-продажу легкового автомобіля марки ВАЗ 21099, 2001 року випуску, номер кузова (шассі) [NUMBER] . Зазначений автомобіль належав [PERSON] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2018 року ТСЦ 5946 (а.с.9,10), а після укладання угоди купівлі-продажу 20 вересня 2019 року зазначений автомобіль перейшов у власність ТОВ «АК Плюс», про що 20 вересня 2019 року ТСЦ 5946 видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 08 вересня 2020 року, реєстратором Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Товарніченко Є.А. зареєстровано 11 липня 2018 року обтяження за №16978535 у вигляді арешту рухомого майна на підставі постанови Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області № 55143319, де об`єктом обтяження зазначений легковий автомобіль ВАЗ 21099 1499 (2001), сірий, номер об`єкта: ХТА21099012881895, з номером державної реєстрації [NUMBER] , боржником [PERSON] (а.с.12). Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦК України\~передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до частини першої\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Звертаючись до суду з позовом, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що його право власності на зазначений автомобіль порушено накладенням на рухоме майно арешту в рамках виконавчого провадження №55143319, де він не є боржником, що перешкоджає йому у здійсненні свого права власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21099, 2001 року випуску, номер кузова (шассі) [NUMBER] , належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2019 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За частинами 1 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03 червня 2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Також від цієї позиції не відступила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс19), де зазначено, що «вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна». З наданої 29 квітня 2021 року Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) копії виконавчого провадження №55143319 судом встановлено, що 13 листопада 2017 року державним виконавцем Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №591/4764/17, виданого 10 жовтня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованості в сумі 30815,06 грн. та судового збору 800 грн.\~ За результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, здійсненого 28 березня 2018 року, в Регіональному сервісному центрі МВС у Сумській області зареєстрований за [PERSON] легковий автомобіль ВАЗ 21099 1499 (2001), сірий, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14 квітня 2015 року. Постановою державного виконавця зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Товарніченко Є.А. від 11 липня 2018 року накладено арешт на майно, що належить [PERSON] : на транспортний засіб ВАЗ 21099 1499, [NUMBER] . Також постановою державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Ляшенко Л.В. від 09 вересня 2019 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника [PERSON] . При цьому суд відзначає, що належним відповідачем у вказаних правовідносинах є боржник [PERSON] , оскільки арешт накладений для забезпечення виконання [PERSON] судового рішення на користь ТОВ «Сумитеплоенерго».\~ Відповідно до інформації, що міститься у Витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, складеного 13 вересня 2019 року Зарічним ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області, зареєстровано обтяження невизначеного майна, всього рухомого майна боржника [PERSON] з датою реєстрації такого обтяження 13 вересня 2019 року за №26993820 на підставі постанови державного виконавця зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Ляшенко Л.В. від 09 вересня 2019 року. 23 грудня 2019 року постановою державного виконавця зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Ляшенко Л.В. про повернення виконавчого документу стягувачу судовий наказ №591/4764/17 від 10 жовтня 2017 року повернутий стягувачу ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі п.2 ч.1 ст.37 закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження №55143319\~ відсутні відомості про реєстрацію обтяження за №16978535 від 11 липня 2018 року у вигляді арешту рухомого майна на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області Товарніченко Є.А. № 55143319, де об`єктом обтяження зазначений легковий автомобіль ВАЗ 21099 1499 (2001), сірий, номер об`єкта: ХТА21099012881895, з номером державної реєстрації [NUMBER] , хоча цим державним виконавцем і вживався арешт зазначеного автомобіля у вигляді постанови, при цьому станом 11 липня 2018 року власником легкового автомобіля ВАЗ 21099, 2001 року випуску, колір сірий, номер кузова: [NUMBER] , була [PERSON] , яка мала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 15 травня 2018 року, тоді як за [PERSON] було зареєстровано право власності на легковий автомобіль ВАЗ 21099 1499 (2001), сірий, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 14 квітня 2015 року, з чого суд доходить висновку про помилкову реєстрацію накладеного постановою державного виконавця від 11 липня 2018 року арешту на автомобіль позивача, право власності на який зареєстровано за ТОВ «АК Плюс» 20 вересня 2019 року за договором купівлі-продажу між ТОВ «АК Плюс» та [PERSON] , які не є боржниками у виконавчому провадженні №55143319, а [PERSON] не був власником ВАЗ 21099, 2001 року випуску, колір сірий, номер кузова: [NUMBER] , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу\~ [NUMBER] , виданого 15 травня 2018 року. Наразі, обтяження рухомого майна позивача зі схожими технічними характеристиками, які має рухоме майно боржника у виконавчому провадженні №55143319 [PERSON] , порушує та обмежує право позивача на вільне здійснення його права власності на майно, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, і позивач позбавлений можливості реалізувати свої права в інший, крім судового захисту, спосіб, а тому наявні підстави для звільнення майна з-під арешту і зняття арешту з легкового автомобіля ВАЗ 21099\~ 1499 (2001), державний номер [NUMBER] (станом на сьогодні [NUMBER] ), номер об`єкта: XTA21099012881895, колір сірий, накладений постановою Зарічного ВДВС м Суми ГТУЮ в Сумській області про арешт майна, серія та номер: 55143319 від 11 липня 2018 року. \~Судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 2102 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АК Плюс».

Outcome: approved