Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до[PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення, в якому просила: зобов`язати [PERSON] , 1963 року народження, не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виселити [PERSON] , 1963 року народження, з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, щоїй на підставі Договору купівлі-продажу від 30.09.2020 належить 21/100 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаній частині будинку проживають: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З грудня 2005 по березень 2020 року сторони перебували у шлюбі. Після розлучення [PERSON] продав їй 21/100 частки у праві власності на житловий будинок. Не дивлячись на це, відповідач періодично приходив до будинку, у стані сильного алкогольного сп`яніння, ображав її та дітей, погрожував розправою та вдавався до застосування фізичної сили. Через таку поведінку відповідача вона неодноразово була змушена викликати правоохоронні органи. Оскільки відповідач відмовлявся припинити свою аморальну поведінку відносно неї та спільних дітей, між ними була встановлена усна домовленість, відповідно до якої нею було укладено договір купівлі-продажу квартири, що перебувала у її власності по [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири укладений нею 21.08.2021. Усі кошти від продажу квартири були передані відповідачу в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Із свого боку відповідач дав обіцянку їй та їх дітям припинити аморальну поведінку відносно неї та дітей, не перешкоджати їй у праві мирно володіти її майном, а за отримані від продажу її квартири гроші купити собі квартиру в м. Києві та проживати в м. Києві. Отримавши гроші від продажу квартири, відповідач не виконав обіцянку та 01.09.2021 самоправно вселився в її житло, перевіз свої речі та заявив, що буде проживати в її будинку. Перебування в одному будинку з відповідачем для неї та дітей є нестерпним, оскільки відповідач постійно вживає алкогольні напої, та будучи в стані алкогольного сп`яніння, зовсім не контролює свою поведінку, ображає її та дітей, погрожує їм. На їхні прохання виконати обіцянку відповідач не реагує та заявляє, що виїжджати з її будинку нікуди не збирається. За таких обставин вона, будучи позбавленою можливості разом з дітьми проживати у власному будинку, вимушена тимчасово винаймати квартиру, оскільки перебування в будинку є нестерпним та небезпечним для неї та дітей. Позивач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні. При цьому підтвердив, що дійсно продав своїй колишній дружині частині житлового будинку. За їх домовленістю позивач продала квартиру, що належала їй на праві власності, та віддала йому грошові кошти. На даний час цих грошей у нього немає, тому він змушений був вселитися в житло колишньої дружини. Вважає, що проживає там на законних підставах, оскільки вказану частину будинку попередньо їм купувала його мати. Представник третьої особи Служби у справах дітей Уманської міської ради - Грохольська С.М. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, вказавши, що задоволення позову насамперед сприятиме інтересам дітей. Вислухавши позивача, відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 21/100 частка у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договору купівлі-продажу 21/100 частки у праві власності на житловий будинок від 30.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Імбері Я.С., та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Уманської міської ради за вих. № 64 від 01.09.2021 [PERSON] , 1972 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані та проживають донька [PERSON] , 2005 року народження, та син [PERSON] , 2006 року народження. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2020 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.12.2005 в Піківецькій сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис № 2, - розірвано. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю., [PERSON] продала [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Неповнолітні діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказали, що їх батько [PERSON] продав житло, в якому він проживав, вселився в їх житло по [ADDRESS] та створює перешкоди для їх проживання, в зв`язку з чим вони переїхали та винаймають квартиру. Батько погрозами заволодів будинком, зловживає алкогольними напоями, вживає нецензурну лайку, вчиняє бійки та психологічне і фізичне насильство. Вони неодноразово викликали поліцію та на нього складалися протоколи. Жити разом з ним неможливо, матеріально він їм не допомагає. Комунальні послуги він не сплачує, не дає їм можливості потрапити до будинку. Їх права на житло порушені батьком. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Завданням житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин, ст. 2 ЖК Української РСР. Конституцією України гарантується кожному громадянину право власності. Стаття 41 Конституції України вказує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, за результатами розгляду справи судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останнім створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем. Зважаючи на наведені обставини, враховуючи негативну поведінку відповідача, той факт, що він вже не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що належить задовольнити. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням та виселити [PERSON] , 1963 року народження, з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved