Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідач являється батьком її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.04.2017 року шлюб між сторонами було розірвано та дочок залишено проживати разом з матір`ю, з якою вони проживають по даний час. А також згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.06.2020 із [PERSON] в її користь стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі по 1700 грн. щомісячно. Позивач зазначила, що донька [PERSON] в 2021 році вступила у Прикарпатський університет ім..В.Стефаника на філологічний факультет за спеціальністю журналістика на контрактну форму навчання, у відповідності до якої вартість одного навчального року становить 23000 грн., які позивачкою проплачено у повному обсязі. Так, як донька вступила на контрактну форму навчання, то місця в гуртожитку не виявилося, тому позивач змушена була орендувати квартиру у м.Івано-Франківськ для її подальшого навчання, яке згідно договору оренди на неї одну становить 1500 грн. та комунальні послуги, і за вересень-грудень позивачем було проплачено 6000 грн. за послугами оренди. Окрім того, донька [PERSON] за медичними показаннями потребувала встановлення брекет - системи для правильного функціонування зубів. Так, позивачем за період 2019 року - 2021 року було оплачено 18520 грн. за встановлення брекет системи із корегуванням і зняттям нижньої щелепи. Відповідач участі у витратах на навчання та лікування дитини не бере, здоров`ям доньки не цікавиться. Позивач вказала, що нею разом за навчання та лікування, а також оренду житла для доньки [PERSON] було витрачено 47520 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1/2 понесених нею додаткових витрат, що становить 23760 грн., оскільки відповідач добровільно відмовляється їх сплачувати.Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 14.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідачу було надіслано 14.02.2022 (а.с.21). У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 року шлюб між ними розірвано (а.с.12). Від шлюбу народилася [PERSON] - [INFO] (а.с.5) та [PERSON] - [INFO] (а.с.6). Доньки проживають з позивачкою, що визначено рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.04.2017 року та вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу №3 в м.Калуш про склад сім`ї від 02.02.2022 року (а.с.7, 12). Також з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, про що свідчить копія рішення суду від 23.06.2020 в розмірі по 1700 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З копій Договору про надання освітніх послуг ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» від 17.08.2021 року та Договору №126/21/06-07 від 17.08.2021 року про надання платної освітньої послуги ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» вбачається, що [PERSON] зарахована студентом на денну форму навчання за освітньою програмою журналістика для здобуття ступеня вищої освіти строком до 2023 року на контрактну форму навчання, де загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 92 000 грн, а за період навчального року 2021-2022 становить 23000 грн. (а.с.8,9). А згідно копії Договору оренди житлового приміщення від 11.08.2021 року вбачається, що позивачка здійснює оренду житла на платній основі в м.Івано-Франківську для проживання їхньої доньки [PERSON] , і щомісячна орендна плата становить 3000,00 грн. (а.с.10). Також, як вбачається з дослідженого Акту виконаних робіт ТОВ «Медея Плюс» доньці [PERSON] було встановлено брекет систему (а.с.14). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій, рахунків-фактур, чеків (а.с.11,13-16) позивачем на навчання, оренду житла та лікування доньки [PERSON] за період з 2019 року по 2021 рік в цілому витрачено 47520,00 грн. Відповідно до ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків відносно дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 23760,00 грн. понесених додаткових витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності ст. 141 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved