Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Адвокат Олійник Сергій Васильович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №13873 від 26.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 8221871 від 12.12.2019 року, укладеного з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 10072020 від 10.07.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія "Профіт Капітал"». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 11.03.2021 року, було відкрито виконавче провадження ВП №64775521 з примусового виконання виконавчого напису № 13873, вчиненого 26.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Позивач стверджує, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, без необхідної перевірки та без дотримання умов, встановлених пунктом 1 Перелікудокументів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченої угоди на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Позивач, посилаючись на норми законодавства та судової практики просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13873 від 26.01.2021 р., який вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту 8221871 від 12.12.2019 року, на користь ТОВ «Фінансова компанія "Профіт Капітал"». Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 26.01.2022 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. 18.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «Фінансова компанія "Профіт Капітал"» на позовну заяву [PERSON] . Відповідач позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позову заперечує з підстав вказаних у відзиві. Від третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. письмових пояснень щодо суті справи не надходило. Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13873, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором 8221871 від 12.12.2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Профіт Капітал"» в розмірі 15584,00 грн. Відповідно до указаного виконавчого напису позивач є боржником за кредитним договором 8221871 від 12.12.2019 року та стягувачем відповідно є ТОВ «Фінансова компанія "Профіт Капітал"». На підставі даного виконавчого напису нотаріуса 11.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження ВП №64775521 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у загальному розмірі 15584,00 грн. та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1558,40 грн. Відповідно до положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених Законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 26.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просрочення виконання зобов`язання. Тому, приватним нотаріусом Гораєм О.С. при вчинені оспорюваного виконавчого напису не було дотримано умов, встановлених пунктом 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченої угоди на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як убачається із виконавчого напису нотаріуса від 26.01.2021 року він вчинений на підставі п.2 Переліку, який на момент його вчинення був нечинним. Наявні підстави для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У Постанові ВСУ від 23.01.2018 року в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість у позивача перед ТОВ «Фінансова компанія "Профіт Капітал"», зазначена у написі, є безспірною. Наведені обставини також вказують на те, що існування заборгованості, зазначеної нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірною, оскільки наданий відповідачем договір факторингу № 10072020 від 10.07.2021 року не може вважатися первинним документом, оформленим відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Інших доказів, що були надані відповідачем нотаріусу, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача, відповідачем не надано. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 992,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved