Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

10.12.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 12.02.2005 року проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в листопаді місяці 2021 року розірвано в судовому порядку. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Зазначає, що сину [PERSON] вже виповнилося 15 років і він на свій вибір проживає частково з нею та з батьком, а тому вони обоє надають йому матеріальну допомогу. Дочка [PERSON] проживає разом з нею. Вказує на те, що на протязі останнього часу відповідач перестав надавати належну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Вона разом з неповнолітньою дочкою проживає в будинку своїх батьків, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства також не має. Вона працює, однак заробітна плата не є високою, в зв`язку з чим її сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а тому вона не взмозі самостійно в повному обсязі забезпечити всім необхідним неповнолітню дочку, яка бере участь у різних конкурсах та поїздках, на що потрібні кошти, яких у неї не має. Відповідач має постійне місце роботи, отримує сталі заробітки, розмір яких від неї приховує. Крім того, він має і інші доходи від тимчасових заробітків в Україні, які також приховує від неї. На утриманні непрацездатних осіб відповідач не має, а тому на її думку, взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просить її позовні вимоги задоволити, стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , жителя [ADDRESS] в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі ј частини всіх видів його доходу на дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви в суд і до досягнення нею повноліття. Крім того, просить стягнути в її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат Гураш М.В. позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили його задоволити. Не заперечили щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке, знаходиться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Відзив на позовом також не подавав. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 12.02.2005 року зареєстрували шлюб у Ланчинській селищній раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №9 (а.с.6). У шлюбі у сторін по справі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Як вбачається з довідки №371/02.2-11, виданої Ланчинською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрована по [ADDRESS] , але проживає по [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Як ствердила в судовому засіданні позивач [PERSON] син [PERSON] , якому виповнилося 15 років на свій вибір проживає частково з батьком, а частково з нею і вони обоє надають йому матеріальну допомогу. Дочка [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] на протязі останнього часу перестав надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки, яка є обдарованою дитиною, має значні успіхи в області поезії, її власні вірші публікуються в засобах масової інформації. Крім того, вона володар півсотні дипломів за досягнення в шашках, а також має дипломи за складання авторських віршів. Також грає на скрипці, декламує та пише власні вірші, знімається в кінороликах. Неповнолітня дочка визнана успішною дитиною в Україні, про що свідчать публікації в журналі України. Її участь в різних конкурсах і поїздках потребує значних кошів, яких у неї не має. (а.с. 9-25). З`ясовано також, що позивач [PERSON] працює, однак отримує невисоку заробітну плату, а участь дитини у різноманітних конкурсах та поїздках потребує значних коштів, яких у неї не має (а.с. 32-34). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2022 року становить - 2100 гривень, з 1 липня 2022 року - 2201 гривню, з 1 грудня 2022 року - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня 2022 року - 2744 гривні, з 1 грудня 2022 року - 2833 гривні. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та отримує сталі заробітки, розмір яких від неї приховує. Крім того, він має інші доходи від тимчасових заробітків в Україні, які також приховує від неї. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дитини, та матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 10.12.2021 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої стороною позивача квитанції №0681 від 08.12.2021 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 08.12.2021 року та акту виконаних робіт від 28.03.2022 року витрати на правничу допомогу склали 2500 грн., які слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] (а.с.29-30). Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За вказаних обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved