Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

21 лютого 2022 року позивачка звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20 квітня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, із грудня 2021 року на ґрунті несумісності характерів і протилежних поглядів на життя між ними серйозно погіршилися сімейні відносини, часто почали виникати сварки та різного роду конфлікти в т.ч. із малозначних приводів. Внаслідок усіх цих негараздів вона втратила любов та повагу до чоловіка та остаточно припинила з ним подружні відносини. На даний час сумісного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, матеріально один одного не підтримують, проживають в одному будинку як сторонні люди, а тому шлюб із відповідачем формальний та втратив для неї будь-яку перспективу. За таких обставин збереження чи поновлення подружніх відносин є неможливим, строк для примирення не потрібен, а тому шлюб прохає розірвати судові витрати, пов`язанні із розірванням шлюбу покласти на неї. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповіднодо вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2000 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 20 квітня 2000 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 06 вересня 2006 року. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, та інтересам їхньої неповнолітньої дитини суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved