Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 70000 гривень, моральної шкоди в сумі 50000 гривень, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2019 р. близько 21 год. 10 хв. позивач керував технічно справним автомобілем марки «Хюндай» д.н. [NUMBER] по пр-ту Голосіївському, 87 в м.Києві. Відповідач, керуючи автомобілем БМВ д.н. [NUMBER] , не дотримався Правил дорожнього руху внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 23.01.2020 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до результатів автотоварознавчого дослідження від 26.11.2019 р., проведеного СПД [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хюндай» д.н. [NUMBER] становить 56674,53 гривні. Відповідно до рахунку на оплату № ПА000006866 від 15.11.2019 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 142279 гривень, однак він був проведений за 70000 гривень. Позивач вказує, що звертався до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди, однак в добровільному порядку останній відмовився її сплатити. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що позбавило можливості отримати страхове відшкодування. Крім завданої майнової шкоди, позивач посилається на завдання йому моральної шкоди в зв`язку з пошкодженням власного автомобіля, неможливістю ним користуватись, переживань, оскільки це призвело до зміни способу життя, він тривалий час не мав можливості відновити транспортний засіб. Моральну шкоду позивач оцінює в 50000 гривень. 04.12.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. 26.04.2021 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Позивач та його представник в ході судового розгляду підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову, просили суд позов задовольнити, посилаючись на те, що з вини відповідача був пошкоджений транспортний засіб позивача, однак відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдані збитки. Це призвело до завдання позивачу моральної шкоди, оскільки змінився його спосіб життя, він був позбавлений засобу пересування. Відновлення транспортного засобу коштувало 70000 гривень, однак письмові докази не збереглись. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на те, що позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу, не довів завдання йому збитків та їх розмір, а також не звернувся у визначений законом спосіб до Моторного транспортного бюро України з вимогою про сплату страхового відшкодування, хоча йому було відомо про відсутність Полісу обов`язкового страхування. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2019 р. о 21 год. 10 хв в м.Києві по просп.. Голосіївському в м.Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем БМВ д.н. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції при цьому не був уважний, не зреагував на дорожню обстановку та здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н. [NUMBER] , який зупинився попереду перед пішохідним переходом. Постановами Голосіївського районного суду м.Києва від 22.01.2020 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 16435 від 26.11.2019 р. відсутність відновлювального ремонту транспортного засобу Хюндай д.н. [NUMBER] з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 56674,53 гривні. За складання звіту позивачем були сплачені кошти в розмірі 1800 гривень. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Хюндай д.н. [NUMBER] його власником є [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-праової відповідальності власників наземних транспоттрних засобів. В стилу положень ст.41.1 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed