Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем 14 червня 2013 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області був зареєстрований шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 1049. Сторони від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у сімейному житті, шлюбні відносини припинились та спільне господарство не ведеться. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини, тому позивач вирішила звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, оскільки з відповідачем вони не примирилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. А тому суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, входячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони 14 червня 2013 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області був зареєстрований шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 1049, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 жовтня 2018 року. Дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є малолітня донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2015 року, де в графі «батько» записано [PERSON] , в графі «мати» [PERSON] (а. с.6). Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, сім`я сторін розпалався і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою ст. 109 вказаного Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим у відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, та інтересам їх дітей, а також положення. ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишити за позивачем, так як остання наполягає у своїй позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved