Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй належить на підставі права приватної власності будинок [ADDRESS] . У вище зазначеному будинку зареєстрований її брат [PERSON] , [INFO] , який набрав кредитів і переховується від різних фінансових та кредитних організацій, тому і не проживає за адресою реєстрації, а всі його кредитори розшукують за місцем реєстрації. Відповідач не проживає у будинку вже з червня 2018 року, тобто більше трьох років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона не чинила. Де він на даний час проживає, їй невідомо, відносин з ним не підтримує. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а також постійно приїжджають кредитори брата розписують ворота фарбою з інформацією про борги. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловими приміщеннями у будинку [ADDRESS] (за старим адміністративним устроєм -Тиврівського району) Вінницької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 13.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Максименко О.А. (а.с.6-7) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №7207556 від 30.07.2013 (а.с.5) [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради №624 від 12.07.2021 (а.с.8) до складу сім`ї позивачки входить, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 12.07.2021 (а.с.9) її брат [PERSON] , 1984 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає там з 2018 року по даний час, особисті його речі в будинку відсутні. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] більше трьох років в належному позивачу житловому будинку не проживає, беручи до уваги те, що він не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не бере участі у спільному побуті та враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Доказів на спростування позову не надано. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved