Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилається на наступне. 9 липня 2021 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в с.Остриця по вул.Центральній Чернівецького району, допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, яка згідно висновку експерта, складає 16626,09 грн. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП і залишення місця ДТП підтверджується Постановою Герцаївського районного суду прийнятої 14.09.2021 року (набрала законної сили 27.09.2021 року) про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст.122-4 та 124 КУпАП, за що такий був підданий адміністративному стягненню. Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме вчинення ДТП, втечі з місця події, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у понесенні моральних і душевних страждань, постійних хвилюваннях і емоційних стресів так як його та його сім`ю фактично позбавлено можливості використовувати свій транспортний засіб як засіб пересування по даний період часу, чим порушені нормальний життєвий ритм і зв`язки, та в свою чергу позивач змушений був звертатися за відповідною правовою допомогою до юристів і суду, що до цих пір завдає значні незручності. Моральну шкоду оцінює в суму 10000 грн. За залучення незалежного експерта оціночної діяльності позивач поніс витрати у сумі 2000 грн. Так як відповідач добровільно відмовився відшкодувати завдану шкоду внаслідок ДТП, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 16626,09 грн. - матеріальні збитки\~завдані внаслідок\~ДТП, 2000 грн. - збитки на проведення незалежної оцінки розміру матеріальної шкоди, 10000 грн. моральна шкода завдана неправомірними діями, а також відповідача витрат по сплаті судового збору і на правничу допомогу у розмірі 10908,00 грн. В судове\~засідання позивач\~не з`явився,\~проте представник\~позивача [PERSON] \~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~участі позивача,\~вказавши,\~що позовні\~вимог підтримує\~з підстав\~наведених у\~позові та\~просив суд\~задовольнити позовні\~вимоги у\~повному обсязі. І не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач на призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. 09 липня 2021 року відповідач [PERSON] , на порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього\~руху України, керуючи автомобілем марки «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в с.Остриця по вул.Центральній Чернівецького району, допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Попри те, що відповідач був причетний до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, він залишив її місце. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП і залишення місця ДТП підтверджується постановою Герцаївського районного суду прийнятої 14.09.2021 року (набрала законної сили 27.09.2021 року) про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст.122-4 та 124 КУпАП, за що такий був підданий адміністративному стягненню. Транспортний засіб марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу, згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії [NUMBER] . Як вбачається зі Звіту №230821ПК від 19.08.2021р. експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER] , здійсненого незалежним оцінювачем, ринкова вартість автомобіля станом на 19.08.2021 року, до моменту пошкодження складає 38876,67 грн.; розмір матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу складників КТЗ на момент пошкодження) складає 16626,09 грн. Даючи законну та правову оцінку доказами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Водночас, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, може бути обмежений у передбачених законом випадках та порядку. Так, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином,\~потерпілому як\~кредитору належить\~право вимоги\~в обох\~видах зобов`язань\~-\~деліктному та\~договірному.\~Він вільно,\~на власний\~розсуд обирає\~спосіб здійснення\~свого права\~шляхом звернення\~вимоги виключно\~до особи,\~яка завдала\~шкоди,\~про відшкодування\~цієї шкоди,\~або шляхом\~звернення до\~страховика,\~у якого\~особа,\~яка завдала\~шкоди,\~застрахувала свою\~цивільно-правову\~відповідальність,\~із вимогою\~про виплату\~страхового відшкодування,\~або шляхом\~звернення до\~страховика та\~в подальшому\~до особи,\~яка завдала\~шкоди,\~за наявності\~передбачених статтею\~1194\~Цивільного кодексу\~України підстав. До такої правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові по справі №911/286/20 від 21.12.2020 року. Верховний Суд у постанові №297/2187/19 від\~31.03.2021\~року знову\~ж таки\~підтримав вищевказану\~правову позицію\~та вказав,\~що за потерпілими у ДТП залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав із заявою до страхової компанії чи із позовом до суду, так як особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 цього Кодексу). Вина відповідача у його вчиненні та розмір завданий збитків є підтвердженими, предметом спору є відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, позивачем обрано спосіб захисту шляхом застосування деліктних правовідносин та відшкодування за рахунок винної особи. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені завдані матеріальні збитки у розмірі 16626,09 грн. У пункті 34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п.34.3 ст.34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Позивач в день ДТП звернувся по телефону до страховика компанії «Уніка» у якому застрахований його транспортний засіб і заявив про ДТП за його участю, однак протягом 10 днів страховик не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) з метою визначення розміру збитків, у зв`язку з чим позивач поніс додаткові витрати на залучення незалежного оцінювача у розмірі 2000 грн. на проведення експертного дослідження з метою визначення розміру завданих збитків внаслідок ДТП, що підтверджується Квитанцією до прибуткового ордера від 24.08.2021 року. За таких обставин витрати на залучення незалежного оцінювача підлягають стягненню з винуватця ДТП на користь позивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме вчинення ДТП, втечі з місця події, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у перенесенні моральних і душевних страждань, постійних хвилюваннях і емоційних стресів так як його та його сім`ю фактично позбавлено можливості використовувати свій транспортний засіб як засіб пересування по даний період часу, чим порушені нормальний життєвий ритм і зв`язки, та в свою чергу позивач змушений був звертатися за відповідною правовою допомогою до юристів і суду, що до цих пір завдає значні незручності. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, слід керуватися статтями 23, 1167 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Тому,\~виходячи з\~принципів розумності\~й справедливості,\~з врахуванням\~характеру і\~обсягу моральних\~страждань яких\~зазнав [PERSON] ,\~розмір моральної\~шкоди він\~оцінює у\~10000\~грн..\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~його користь. Також позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на його користь виходячи з наступного. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст.141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно умов Договору про надання професійної-правничої допомоги №2-21/50 від 24.07.2021 року Відповідно до п.5.1 розділу ціна договору, сторони узгодили гонорар за надані послуги у фіксованій сумі у грошовій одиниці у розмірі 10000 гривень, який сплачується клієнтом у день підписання. Пунктом 6.1 передбачено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує факт оплати гонорару а адвокат підтверджує факт його отримання. Розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а отже є визначеним. Аналогічна правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19. Надані документи відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України є належними доказами на підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги в справі у розмірі 10000 грн. Окрім цього позивачем понесено документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 10908,00 грн. На підставі ст.ст.12, 14, 22, 23, 1066, 1067, 1087 ЦК України та

Outcome: approved