Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,0 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.08.2001 року до 14 травня 2009 року. Після розірвання шлюбу сторони проживали окремо, хоча і до розірвання шлюбу у них були періоди в житті, що вони починаючи з 2005 року досить довго проживали окремо, тому рішення про розірвання шлюбу не було прийнято спонтанно чи необдумано. Після розірвання шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , у них була мета відновити сім`ю, проте вона так і не завершилась успіхом. Після народження сина сторони продовжили проживати окремо та не підтримують практично жодних відносин. Їхній син після народження відразу був зареєстрований за адресою, що і позивач та на даний час проживають із сином за вказаною адресою із старшою повнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , власником квартири за вказаною адресою являється позивач. Відповідач проживає у м.Києві та не заперечує проти проживання сина із нею, аліментів на його утримання останній добровільно не сплачує, лише інколи відповідач може перерахувати певну суму коштів для сина, проте такі виплати носять нерегулярний характер. Відповідач не допомагає матеріально та самоусунувся від виховання дитини, з сином бачиться вкрай рідко, хоча вона не створює жодних перешкод у таких побаченнях, а з донькою відповідач взагалі перестав спілкуватись вже останні два роки, а з сином не спілкується більше десяти місяців. Таким чином їхній спільний син перебуває на повному утриманні позивача, саме вона забезпечує його матеріально, створила необхідні умови для проживання, повноцінного культурного та духовного розвитку. Відповідач є особою працездатного віку, у нього не має на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків. Також, відповідач є власником двохкімнатної квартири по [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та проживає, а також є власником трьохкімнатної квартири по [ADDRESS] , яку він здає в оренду та отримує щомісячний дохід у розмірі 8000,0 гривень. Відповідач також засновником, директором та одноосібним власником ТОВ «КІП» та через дане Товариство здає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 29,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та отримує щомісячний дохід у розмірі 1000,0 гривень. Крім того, відповідач отримує пенсію та аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документах у нього не має, інших фінансових навантажень у нього також не має. В свою чергу, позивач несе витрати по сплаті комунальних платежів, середньомісячний розмір комунальних послуг становить близько 3000,0 гривень. Разом з тим, середньомісячний розмір витрат на придбання продуктів харчування у супермаркетах становить близько 7000,0 гривень. Крім придбання продуктів у супермаркеті, щомісячно лише для сина вона купляє за готівку м`ясо на суму близько 720,0 гривень, кисломолочну продукцію на суму 400,0 гривень, а також фрукти на суму 500,0 гривень. Середньомісячний розмір витрат на придбання одягу, взуття та книг для сина становить в середньому 3500,0 гривень, що підтверджується копіями квитанцій на придбання відповідних товарів через мережу Інтернет за період вересень-листопад 2021 року на загальну суму 10787,50 гривень. Син відвідує гурток з карате в школі, вартість якого 800,0 гривень в місяць; академію футболу для дошкільнят «Клуб Лева» за програмою навчання «Зірка Лева», вартість навчання в якій становить 660,0 гривень в місяць; індивідуальне заняття з плавання у спортивному басейні «Водан», вартість занять 950,0 гривень в місяць. Таким чином, сума витрат на утримання дитини, які вона несе щомісячно становить близько 12000,0 гривень, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 6000,0 гривень щомісячно з подальшою індексацією. У зв`язку з наведеним, просить позовні вимоги задовольнити повністю. Позовна поступила до суду 23 грудня 2021 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.01.2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. 28 березня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, відповідач є інвалідом 3-ої групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та отримує пенсію, що підтверджується довідкою ПФУ. Разом з тим, зазначає, що відповідач періодично особисто або через своїх друзів пересилає кошти на розрахункову картку позивача, що підтверджується відповідними квитанціями та спростовує доводи позивача про те, що відповідач фінансово не допомагає сину. Поряд з тим, зазначає, що відповідач не самоусувався від виховання сина, а навпаки скеровував на адресу позивача листи з проханням визначення часу для зустрічей, однак позивач відповідала, що він може бачитись з сином лише у присутності позивача. Крім того, зазначив, що договір оренди квартири на який посилається позивач у своєму позові укладений лише на термін 17 місяців і строк дії даного договору закінчується в липні 2022 року. Аналогічна ситуація з договором оренди приміщення між ТОВ «КІП», дія якого закінчується 01.06.2022 року, в якому він є засновником, однак не отримує ніяких дивідендів з такого. Щодо заявлених позивачем сум, що стосуються витраченої нею частини вважає, що витрати не підтвердженні документально, а наявні касові чеки можна отримати у будь якому магазині. Крім того, навіть при наданих чеках розрахунок по яких здійснювався банківською карткою позивача неможливо встановити, що саме за товар було придбано і для кого. Що стосується забезпечення сина матеріальними благами, то відповідач не відмовлявся і не відмовляється від такого забезпечення, проте готовий купувати необхідні речі особисто, перебуваючи з дитиною разом, оскільки у випадку передачі коштів позивачу у нього відсутня довіра щодо їх цільового використання. Разом з тим, при прийнятті рішення просить суд врахувати ту обставину що він є інвалідом 3-групи та учасником бойових дій і пенсія, яку він отримує витрачається ним в більшості на придбання ліків, оплату комунальних послуг, а тому просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму громадян на день винесення рішення у справі. Крім того представник відповідача, просить визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити пропущений строк на подання відзиву, у зв`язку із тим, що позивач після отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, розпочав пошук представника - адвоката, який був би фахівцем у даній категорії справ, зміг би належним чином проаналізувати позовну заяву із долученими доказами та підготував би відзив, зміг би належним чином представити інтереси відповідача у суді. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Враховуючи це Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та /або фізичних осіб по договору, окремим податковим чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно умовами договору, контракту угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин. Ухвалою суду\~від 28.03.2022\~року,\~яка постановлена\~без виходу\~до нарадчої\~кімнати та\~занесена до\~протоколу судового\~засідання, визнано поважними причини пропуску строку на подання відзиву та прийнято відзив на позовну заяву. Крім того, ухвалою суду від 28.03.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, залишено без розгляду клопотання представника позивача - адвоката Зеленіна С.С. про витребування доказів, яке ним було подано 02.02.2022 року, на підставі усної заяви представника позивача від 28.03.2022 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково зазначив, що позивач офіційно не працює, на даний час має тимчасові заробітки, її середньомісячний дохід становить близько 16000,0 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив частково, з підстав, наведених у відзиві на позов. Додатково зазначив, що відповідач є інвалідом 3-ої групи, учасником бойових дій та систематично перебуває на лікуванні з 2021 року. Також зазначив, що відповідач проживає самостійно у м.Києві, інших утриманців не має, та несе витрати по оплаті комунальних послуг за місцем проживання у розмірі 4500,0 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~зокрема,\~копії свідоцтва\~про розірвання\~шлюбу Серії\~ [NUMBER] \~від 14.05.2009\~року,\~сторони 14\~травня 2009\~року розірвали\~шлюб,\~про що\~Галицьким відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Львівського міського\~управління юстиції\~зроблено актовий\~запис №\~69 (а.с.11). Після розірвання шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05.05.2015 року, виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 250 (а.с.12). З копії Будинкової книги вбачається, що син [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-15). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 289867394 від 13.12.2021 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] (а.с.16). З договору оренди квартири від 19.11.2020 року та акту прийому-передачі нерухомого майна в оренду від 20.11.2020 року, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у тимчасовому платному користуванні в орендаря на термін 17 місяців з розміром місячної орендної плати 8000,0 гривень. Термін дії договору до 20.07.2022 року (а.с.17-19). З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формував вбачається, що [PERSON] є засновником ТзОВ «КІП», місцезнаходження юридичної особи: м.Львів, вул.А.Горської,2 (а.с.20). З договору оренди № 1 від 01.06.2020 року вбачається, що ТзОВ «КІП» в особі директора Корольова О.В. передало орендарю в строкове платне користування об`єкт оренди загальною площею 29,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розмір орендної плати становить 1000,0 гривень, термін дії договору до 01.06.2022 року (а.с.21). З відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС) від 31.12.2021 року № 31/26-943аз вбачається, що за [PERSON] , 05.05.1998 року зареєстрований транспортний засіб марки «HONDA ACCORD», 1987 року випуску, червоного кольору (а.с.73). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 18.01.2016 року, виданого Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією Управління праці та соціального захисту населення, вбачається, що [PERSON] являється інвалідом 3-ої групи безтерміново та має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.90). З довідки про доходи № 7113911391150143 виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві (Подільський район) в м.Києві вбачається, що [PERSON] за період з 01.08.2021 року 31.01.2022 року отримав 40622,40 гривень пенсії (а.с.91). Згідно з ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дітей від шлюбу, стан здоров`я дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також, доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд враховує те, що позивач, мати малолітнього спільного з відповідачем сина, займається його вихованням, повністю утримує дитину. Відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов`язань по утриманню сина. Також, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня у розмірі 2618,0 гривень. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з того що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 6000,0 гривень щомісячно, суду не надано, а відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до переконання,\~що з\~відповідача слід\~стягувати на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій\~сумі у\~розмірі 4000,0\~гривень, щомісячно, з наступною\~індексацією відповідно\~до закону,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 23 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що відповідач є учасником бойових дій, інвалідом третьої групи, інших неповнолітніх дітей, батьків на утриманні не має. Разом з тим, судом враховано, що відповідач отримує дохід від договорів оренди нерухомого майна, а також отримує пенсію, розмір якої за період часу з 01.08.2021 року до 31.01.2022 року становить 40622,40 гривень. Виходячи із розміру доходу відповідача з урахуванням необхідності сплати комунальних послуг та особистих потреб відповідача, лікування, аліменти у розмірі 6000,0 гривень є завищеними. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 908,0 гривень.

Outcome: partial