Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

15 червня 2021 року представник [PERSON] - адвокат Назарук Ю.В. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець иконавчого округу Волинської області Пиріг С.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що 26.05.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області відкрито виконавче провадження №65578282 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №4768 від 25.03.2021, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користьТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 47497,20 грн. Про існування вказаної постанови [PERSON] дізнався лише 02.06.2021. Вважає, що виконавчий напис вчинено безпідставно, оскільки нотаріус не переконався у безспірності грошової вимоги, оскільки згідно вказаного кредитного договіру №072018 від 19.12.2017 між [PERSON] та відповідачем, сума заборгованості становить 47497,20 грн., тобто незрозуміло з якої відсоткової ставки нараховано в 46 разів бульше відсотків та комісії ніж тіло кредиту. Оскільки при вчиненні напису нотаріус належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та не встановив відповідність розрахунку наданого відповідачем розміру заборгованості, чим порушив вимоги ст.87, ст.88 ЗУ "Про нотаріат", просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №4768 від 25.03.2021., таким, що не підлягає виконанню, стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. та 4000 грн. витрат на прівничу допомогу адвоката У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача - адвокат Назарук Ю.В.подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] (а.с. 97). Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомив (а.с. 128). Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо вимог позивача [PERSON] , просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 62-67). Третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського округу Личук Т.В. до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про, про причини неявки до суду не повідомив (а.с.127). Приватний виконавець Пирога С.С. до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки до суду не повідомив (а.с. 125). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25 березня 2021 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», вчинено виконавчий напис №4768. Звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 47497,20 грн. (а.с. 51). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області від 26.05.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65578282 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №4768 від 25.03.2021, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 47497,20 грн. (а.с.8). 26.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області відкрито винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №65578282 (а.с.10), винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 12) та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 14-17). Відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, де не погоджується з зазначеною сумою витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Зазначає, що до позовної заяви додано розрахункову квитанцію №15 від 15.06.2021, вважає, що до даного клопотання не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 4000 грн. Просить відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с. 81-82). Відповідно до п.2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу боржника. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Безспірність заборгованості можуть містити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не виписка з рахунку. Також, суд погоджується з думкою позивача про те, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін, а Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису Приватним нотаріусом Харою Н.С. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Оскільки достатньо доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність, підставність вчинення виконавчого напису, відповідачем надано не було, а нотаріус, як встановлено судом, при вчиненні такого напису, не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, дійшов висновку про підставність позову та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, суд стягує з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача судові витрати, оскільки позивачем надано належні та достатні докази про понесення ним судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується документально (а.с.3); витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн., що підтверджується документально (а.с. 23-26), а всього 4908 грн.

Outcome: approved