Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

15 лютого 2022 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 210 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01.10.2002 по 23.07.2005 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював кріпильником, підземним майстром на шахті «Октябрьська», працював в умовах впливу шкідливих факторів, був звільнений з підприємства відповідача 23.07.2005 за власним бажанням та в подальшому продовжив роботу на підприємстві ПрАТ «Суха Балка». Зазначив, що рішенням МСЕК від 23 березня 2021 року йому вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 45% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, встановлено третю групу інвалідності, безстроково, та визначено необхідність у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Зазначив, що на теперішній час він постійно переносить фізичні страждання: постійний пекучий біль в поперековому відділі хребта, біль в шийному відділі хребта, біль в ногах, оніміння в ногах і руках, обмеження рухів в попереку, біль в колінних, плечових і ліктьових суглобах, кистях рук, часті судоми в пальцях, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з утрудненим виділенням харкотиння та сухий, біль та важкість у грудній клітині, загальну слабкість, швидку втому, порушення сну. Вказав, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, безпорадність та неможливість жити як раніше негативно відображаються на його психологічному стані, з сильного чоловіка він перетворився на хвору людину. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 09 березня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що окрім підприємства відповідача позивач протягом 14 років 6 місяців працював на ВАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах, і вказане підприємство є окремою юридичною особою, та відповідач не може нести відповідальність за шкоду завдану позивачу на іншому підприємстві. Також вказав, що в Акті розслідування причин виникнення професійного захворювання позивача не вказано конкретних посадових осіб відповідача, які несуть відповідальність за виникнення у позивача професійних захворювань. Зазначив, що позивач із власної волі працював у шкідливих умовах праці, а тому саме позивач свідомо порушував законодавство у сфері охорони праці , що виразилось у недбайливому ставленні позивача до свого здоров`я, та як наслідок і спричинило виникнення у нього професійного захворювання. Крім того вказав, що втрату працездатності позивачу первинно встановлено 23.03.2021, а тому про тривалість страждань мови йти не може. Також зазначив, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є реально завищеним. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював з 01.10.2002 по 23.07.2005 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював кріпильником, підземним майстром на шахті «Октябрська», і був звільнений з підприємства відповідача 23 липня 2005 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15 лютого 2021 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань- радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфіземалегенів першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, із зазначенням їх причин - важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с. 13-17). Згідно пункту 17 згаданого Акту вказано, що згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.01.2021 №44, підставою для встановлення професійних захворювань також послужив профмаршрут, зокрема: 01.10.2002-04.02.2004 підземний прохідник ш. Октябрьська, ВАТ «КЗРК», 04.02.2004-23.07.2005 підземний майстер гірничий ш. Октябрьська, ВАТ «КЗРК». Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу [PERSON] впродовж 17 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва в структурних підрозділах, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 23 березня 2021 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 65 % (45% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ) внаслідок професійного захворювання, встановлено третю групу інвалідності, з 09 березня 2021 року безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААБ №627592 від 23 березня 2021 року (а.с. 11-12). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65%, із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, постійний пекучий біль в поперековому відділі хребта, біль в шийному відділі хребта, біль в ногах, оніміння в ногах і руках, обмеження рухів в попереку, біль в колінних, плечових і ліктьових суглобах, кистях рук, часті судоми в пальцях, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з утрудненим виділенням харкотиння та сухий, біль та важкість у грудній клітині, загальну слабкість, швидку втому, порушення сну. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача у шкідливих умовах праці, з яких період роботи позивача саме на підприємстві відповідача протягом 1 року 09 місяців, в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із встановленням третьої групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 80 000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Outcome: partial