Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У жовтні 2020 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , батько, позивач) в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , мати, відповідач) про усунення перешкод у спілкуванні, встановлення участі у вихованні малолітніх дітей, визначення способу спілкування з сином [PERSON] (далі також - [PERSON] , син) та донькою [PERSON] (далі також - [PERSON] , донька) шляхом систематичних побачень з можливістю забирати дітей за місцем проживання батька. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач з 01.11.2013 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.10.2019 по справі № 753/12384/19. Від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з відповідачем. Протягом останніх місяців у позивача виникли складнощі з побаченням з дітьми, оскільки, на його думку, колишня дружина впливає на свідомість сина з метою обмежити їхнє спілкування та віддалити позивача від дітей. Так, на пропозицію позивача провести разом час, повчити уроки, зайнятись спортом син запитує думку матері, а потім відмовляється від зустрічі, хоча після розірвання шлюбу син деякий час проживав з ним і між ними склались щирі, дружні та доброзичливі відносини Меншій доньці лише 2 роки, однак їй теж, як і сину, потрібне спілкування з батьком та його участь у вихованні. Позивач любить дітей, турбується про них, забезпечує їх матеріально та бажає приймати постійну активну участь в їх вихованні. Оскільки усні та письмові звернення до відповідача щодо вирішення способу участі позивача у вихованні дітей залишились проігнорованими, у нього залишився єдиний спосіб брати участь у житті дітей шляхом систематичних побачень за рішенням суду. Посилаючись на порушення відповідачем його прав, як батька, та прав його дітей, з урахуванням заяви від 09.06.2021 про зміну предмету позову (а. с. 97-100), враховуючи вік доньки, просив визначити способи його участі у спілкуванні з дітьми за наступним графіком: у перехідний період (перші три місяці з дня набрання законної сили рішення суду): ?перша та третя субота кожного місяця - з 10 год. до 14 год. у присутності матері в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках тощо), а також за місцем проживання дітей, за погодженням з матір`ю дітей та самих дітей; ?друга та четверта неділя кожного місяця - з 10 год. до 14 год. у присутності матері, в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках тощо), а також за місцем проживання дітей, за погодженням з матір`ю дітей та самих дітей. Після закінчення перехідного періоду: ?кожні другі та четверті вихідні, починаючи з 11 год. суботи до 16 год. неділі без присутності матері за фактичним місцем проживання батька з можливістю відвідування дітьми місяця проживання бабусі та дідуся, інших місць за бажанням дітей з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?спільний відпочинок щорічно у літній час протягом 30 днів з правом виїзду за межі України у встановленому законодавством порядку без присутності матері, з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?спільний відпочинок щорічно три дні поспіль в період шкільних весняних та осінніх канікул та п`ять днів поспіль в період зимових канікул без присутності матері на території України з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?кожен день народження дітей, а саме 26 листопада та 14 червня кожного року з 11 год. до 14 год. за місцем їх проживання, святкування або інших місцях за бажанням дітей4 ?кожен день народження батька, діда та баби по лінії батька, а саме 21 березня, 06 липня та 30 червня з 11 год. до 18 год. за місцем знаходження батька; ?святкові дні: 01 січня (Новий рік), 07 січня (Різдво Христове), Великдень протягом 4 год. без присутності матері за фактичним місцем проживання батька з можливістю відвідування дітьми місця проживання бабусі та дідуся, інших місць за бажанням дітей з повідомленням матері про місце перебування дітей. Позивач також просив зобов`язати відповідача надавати на його вимогу інформацію про місцезнаходження дітей не пізніше, ніж за день до зустрічі з ним, а також повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку спілкування з дітьми. Відповідач позов не визнала. Заперечувала щодо спілкування з дітьми за її участі, оскільки за висновками психологів, яких вона змушена була відвідувати з 2012 року через застосування позивачем до неї фізичного та психологічного насилля в присутності сина, усій родині, їй та дітям, рекомендовано уникати будь-яких контактів з позивачем. Жодних перешкод у спілкуванні з сином вона не чинить. Син боїться батька та не бажає з ним бачитися і причиною цьому є саме агресивна поведінка батька. За висновком психолога тривожне ставлення сина до батька пов`язане з жорстоким ставленням батька до матері та реакцією на розлучення. Донька за свої 2,9 років бачила батька разів 10, оскільки він залишив сім`ю, коли вона народилася, і в неї повністю відсутній емоційний та психологічний зв`язок із ним. В силу віку вона ніколи не залишалась без матері, а тому її відсутність при зустрічах з позивачем призведе до негативного психологічного та емоційного стану дитини. Між сторонами складні відносини, існують спори розподілу майна та визначення місця проживання дітей, оскільки позивач самостійно забрав сина, з при воду чого вона зверталась до правоохоронних органів. Крім того, позивач, працюючи капітаном дальнього плавання та отримуючи платню у валюті, приховую свій дохід та сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини середнього доходу по Києву. У відповіді на відзив позивач пояснив, що шлюб сторони розірвали спокійно. Після припинення подружнього життя спілкувалися нормально, гуляли разом із дітьми. Відповідач іноді скаржилася, що не може знайти спільну мову з сином і він, маючи з дитиною щирі відносини, пояснював йому, що треба слухатись маму. З донькою, в силу її віку, спілкувався лише на спільних прогулянках. Позивач раніше працював моряком і сплачував аліменти в сумі 40 000 грн. У зв`язку із пандемією його заробіток зменшився і він почав сплачувати аліменти в розмірі, виходячи із середньостатистичної заробітної плати. Після цього відношення відповідача погіршилося і зводилося до вимог про перерахунок коштів в обмін на спілкування з дітьми. Потім телефон сина став відключеним і з осені 2020 року він не бачив дітей. Після звернення позивача до суду з цим позовом відповідач почала звинувачувати його у застосуванні насилля до неї, потім до дітей, у зловживанні алкогольними напоями та наркотичними речовинами, що він категорично заперечує. Відвідування відповідачем психолога з 2012 року, як жертви психологічного та домашнього насилля, жодним чином не пов`язане із позивачем, оскільки вони перебували в шлюбі з 30.09.2013. Відповідач є дуже емоційною особою, часто перебувала в депресивному або роздратованому стані і постійно відвідувала якісь групи арт-терапії Жодного спору щодо визначення місця проживання дітей між ними не існує, до суду та служби у справах дітей він не звертався, оскільки вважає нормальним та природнім, щоб діти проживали з матір`ю, просто хоче з ними спілкуватися та брати участь в їх житті. Сина насильно не забирав. У серпні 2020 року дитина сама втекла з дому через побиття матір`ю та залишилась проживати в домі батька наступних 5 днів. Після повернення до матері між ними знову виникали сварки, через які у вересні 2020 року син тиждень проживав разом із ним. Враховуючи бажання відповідача уникати із ним спілкування, просив суд розглянути можливість його зустрічей з дітьми без її присутності. На виконання вимог частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надала висновок щодо розв`язання даного спору, відповідно до якого вважав за доцільне встановити позивачу час спілкування з дітьми за таким графіком: перша, третя субота місяця з 10 год. до 12 год. - для зустрічей з донькою в присутності матері; перша, третя субота місяця з 12 год. до 20 год. - для зустрічей з сином без присутності матері. З метою уникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] та [PERSON] зобов`язати батька [PERSON] забирати та повертати сина за адресою його проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей; зобов`язати матір [PERSON] не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей. У судове засідання, що призначене на 14.03.2022, позивач не прибув. Його представник, адвокат Дроган О. В., подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач, яка залишила зал судового засідання 18.02.2022, в судове засідання не прибула, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника з максимальним урахуванням інтересів малолітніх дітей. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. ?Ухвалою від 05.01.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 18.03.2021 (т. 1 а. с. 19-20). ?15.03.2021 відповідач подала заяву про відкладення розгляду справи (т. 1 а. с. 23-26). ?У підготовчому засіданні від 18.03.2021 суд за заявою відповідач ухвалив відкласти розгляд справи на 30.04.2021 (т. 1 а. с. 29). ?19.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а. с. 35-50). ?21.04.2021 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява (т. 1 а. с. 51-56). ?У судовому засіданні від 30.04.2021 суд залишив відзив без розгляду, відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 09.06.2021 (т. 1 а. с. 60). ?09.06.2021 від представник відповідача, адвоката Кучерявенко О. М., надійшло клопотання про заслухання думки малолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні (т. 1 а. с. 75-77) про долучення доказів до матеріалів справи (т. 1 а. с. 82-94) та про допит свідка (т. 1 а. с. 95-96). ?09.06.2021 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (т. 1 а. с. 97-131). ?09.06.2021 у зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 17.08.2021 (т. 1 а. с. 152). ?У судовому засіданні від 17.08.2021 суд ухвалив заслухати думку дитини в судовому засіданні, долучив докази до матеріалів справи та встановив стороні відповідача 7-денний строк для надання доказів на підтвердження фаху спеціаліста, задовольнив клопотання про виклик свідка, прийняв заяву про зміну предмету позову та встановив20-денний строк для подання відзиву, 20-денний строк для подання відповіді на відзив та 10-денний для подання заперечень. Суд також оголоси в перерву в судовому засіданні до 27.10.2021 (т. 1 а. с. 137-138). ?06.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а. с. 142-173). ?08.10.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (т. 1 а. с. 175-209) та заява про виклик свідків (т. 1 а. с. 179). ?27.10.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та з інших питань (т. 1 а. с. 210-211). ?У судовому засіданні від 27.10.2021 суд ухвалив долучити до матеріалів справи відзив та відповідь на відзив, задовольнив клопотання про виклик свідка, закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 09.12.2021 (т. 1 а. с. 212). ?24.11.2021 від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та визначення участі батька в їх вихованні (т. 1 а. с. 217-219). ?У судовому засіданні від 09.12.2021 суд допитав як свідка [PERSON] та оголосив перерву до 26.01.2022 (т. 1 а. с. 221). ?24.12.2021 від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника (т. 1 а. с. 226). ?13.01.2022 від представника позивача, адвоката Дроган О. В., надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (т. 1 а. с. 227-243). ?У судовому засіданні від 26.01.2022 суд ухвалив долучити докази до матеріалів справи, зобов`язав відповідача забезпечити явку дитини та оголосив перерву до 18.02.2022 (т. 1 а. с. 245). ?У судовому засіданні від 18.02.2022 суд заслухав дитину та психолога та оголосив перерву до 14.03.2022 (т. 1 а. с. 248). ?У судовому засіданні від 14.03.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а. с. 6), та доньки [PERSON] , [INFO] (т. 1 а. с. 5). Сторони 01.11.2013 сторони уклали шлюб (а. с. 4). У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був мотивований різними поглядами на життя, ведення домашнього господарства та виховання дітей (т. 1 а. с. 181-183). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.04.2020 по справі № 753/12384/19 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 184-186). Син [PERSON] у період з вересня 2016 року по травень 2017 року відвідував центр розвитку дитини «Клевер центер», характеризувався позитивно (т. 1 а. с. 164). З грудня 2017 року по травень 2018 року, а також з січня 2019 року по травень 2019 року він відвідував групу продовженого дня, де також зарекомендував себе позитивно (т. 1 а. с. 159-162). За місцем навчання також характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою класного керівника школи І-ІІІ ступенів № 111 ім. С. А. Ковпака м. Києва (т. 1 а. с. 124). Позивач психіатричних та наркологічних проблем не має, що підтверджується медичними довідками та сертифікатами (т. 1 а. с. 187-190). За місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 а. с. 180). [PERSON] регулярно сплачував аліменти на утримання дітей: у січні 2020 року - 40000 грн; у лютому 2020 року - 40000 грн; у березні 2020 року - 33000 грн; в квітні 2020 року - 40000 грн; у травні 2020 року - 40000 грн; у червні 2020 року - 40000 грн; у липні 2020 року - 39500 грн; у серпні 2020 року - 6030,15 грн; у вересні 2020 року - 6030,15 грн; у жовтні 2020 року - 6030,15 грн; у листопаді 2020 року - 6030,15 грн; у грудні 2020 року - 6030,15 грн; у січні 2021 року - 2500 грн та 4000 грн, у лютому 2021 року - 6000 грн та 2700 грн додаткових витрат (т. 1 а. с. 108-123). Відповідач також отримувала від позивача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку: за серпень 2020 року - 2010,05 грн; за вересень 2020 року - 2010,05 грн; за жовтень 2020 року - 2010,05 грн; за лютий 2021 року - 2 000 грн; за листопад 2020 року - 2010,05 грн; за грудень 2020 року - 2010,06 грн; за січень 2021 року - 2000 грн (т. 1 а. с. 101-107). Позивач стверджує, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та на підтвердження своєї позиції наводить письмові звернення до відповідача від 11.05.2021 та від 04.09.2021 із з проханням надати можливість побачитися та поспілкуватися з дітьми (т. 1 а. с.125, 191). Відповідач заперечує факт вчинення позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми та вказує, що старший син за власним бажанням уникає зустрічей з батьком через його агресивну поведінку, хоча має телефон і за бажанням може з ним спілкуватися. Стверджувала, що позивач застосовував до неї фізичне та психологічне насилля, бив її на очах у дітей, однак вона не зверталась до поліції та побої не знімала. Позивач застосовував психологічне насилля і до сина, внаслідок чого він до 8 років страждав на енурез і вона змушена була водити його до психологів. Проти спілкування позивача з дітьми заперечувала, оскільки таке спілкування, на її думку, шкодить дітям, вони хворіють. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] на питання, чому він не відповідає на смс батька, відповів, що не має настрою. Про сестру розповів, що їй 3 роки і вона не хоче бачитися з батьком. У даний час він теж не хоче бачитися з татом. При цих словах дитина розплакалась. Плачучи розповів, що тато бив маму, кричав на неї, ображав і він це бачив. Пояснив, що батьки розійшлись, коли він був у 4 класі. З татом інколи бачиться, вони катаються на велосипеді або ходять у кіно. На запитання психолога відповів, що хоче, щоб батьки були разом. Зі слів дитини, тато говорив, що в мами не все в порядку з головою, тоді як зі слів матері батько зробив їм багато проблем. Бабуся зі сторони матері приїжджає до них в гості, а в татових батьків він був перед новим роком. На запитання психолога чи хоче він спілкуватися з батьком відповів стверджувально. Присутня при опитуванні малолітнього [PERSON] дитячий нейропсихолог [PERSON] пояснила, що дитина перебуває в емоційному стресі, фізично та психологічно виснажена. Спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам, хлопчик і сам хоче спілкуватися з батьком, однак боїться свого бажання, через що перебуває в фрустраційному стані, який у підлітковому віці може призвести до виникнення суїцидальних потягів. Констатувала у дитини відсутність концентрації уваги та виснаженість. Застосування до дитини насилля з боку батька не підтвердила. Рекомендувала проказати дитину спеціалісту. Допитаний в судовому засідання як свідок [PERSON] , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, засвідчив, що знає позивача з 12 років, він є рідним братом його дружини та доводиться кумом. З початку шлюбу відносини в його сім`ї були дружніми і позивач добре ставився до дитини. Відповідач ніколи не працювала, в їх родині це було нормально. Батьки позивача добре ставилися до неї. Потім дружина перестала давати йому бачитися з сином. Разом із позивачем свідок декілька разів приїздив до дітей, однак відповідач не відкрила двері. На його вітальні повідомлення зі святами вона теж не відповідає, як з кумом із ним не спілкується. Звинувачення відповідачем позивача в насильстві вважає брехнею та заперечив зловживання позивачем спиртними напоями. Вказав на дивну поведінку відповідача, що в неї є певні проблеми. Аналізуючи пояснення сторін, свідка та дитини, суд дійшов висновку, що існуючі між сторонами непорозуміння і давній особистісний конфлікт призвели до усунення батька від участі у вихованні дітей. Оскільки складні відносини між сторонами перешкоджають їм дійти згоди у питанні спілкування батька з дітьми і діяти при цьому виключно в інтересах синів, наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Так, відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами статті 150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. Стаття 18 Декларації проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до положень частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом установлено, що позивач матеріально забезпечував дітей та колишню дружину, любить своїх дітей і бажає приймати участь у їх вихованні. Зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації проводилось обстеження житлово-побутових умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що в його помешканні створені належні умови для проживання дітей. Натомість відповідач не допустила працівників служби до свого помешкання, що за адресою: [ADDRESS] з метою перевірки умов проживання та не надала можливості заслухати думку дітей (а. с. 218). За висновком психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , [INFO] , виконаного 14.12.2021 [PERSON] , яка має кваліфікацію соціального педагога, інспектора вищого навчального закладу/управління навчальним закладом, бакалавра психології, дитина не піддавалась фізичному насильству з боку батьків, але в той же час є прояви психологічного насильства по відношенню до дитини з боку матері. За наслідками проведених бесід та діагностики психоемоційного стану [PERSON] було з`ясовано, що хлопчик має сильну емоційну прив`язаність лише до молодшої сестри [PERSON] , має тривогу за сестру та бажання бути поруч. Аналіз індивідуально-характеризуючої інформації засвідчує, що хлопчик тяжіє до батька. У сприйнятті хлопчика батько має позитивний образ: відчувається емоційна значимість, вагомість, авторитетність батька, приналежність до емоційно-значимого референтного кола, але [PERSON] вважає, що його бажання спілкуватися з батьком не подобається мамі, вони з цього приводу сваряться. Постать батька є значущою для [PERSON] і неможливість бачитися з батьком травмує дитину. Зі слів дитину він хоче зустрічатися з батьком, спілкуватися з ним, але відсуває тривогу, що це не подобається мамі. У розмові з дитиною прослідковується умисне витіснення мамою батька з життя дитини і дитині іноді транслює думки в почуття матері. Припинення стосунків батька з сином можуть привести до психологічного травмування хлопчика та мати значні негативні наслідки. Ознак нанесення дитині психологічної травми або фізичного насильства з боку батька по відношенню до дитини не виявлено. Аналіз індивідуально-характеризуючої інформації засвідчує, що [PERSON] проявляє певну емоційну прив`язаність до мами, а саме сприймає маму, як щось невід`ємне від молодшої сестри. На будь-які питання, що стосуються мами, відповідь дає з труднощами, починає нервувати, включає аутоагресію, щипає себе за шкіру рук, закриває мимовільно долонею рота, що може бути ознакою психічного насильства з боку мами (т. 1 а. с.230- 233). Твердження відповідача про застосування позивачем фізичного насилля до свого сина були спростовані особисто дитиною у судовому засіданні, що батько його ніколи не бив. Дитина підтвердила своє бажання спілкуватися з батьком. Відповідач не зверталася до правоохоронних органів з приводу застосування до неї насилля зі сторони чоловіка (т. 1 а. с. 156-157). Доказів наявності у позивача негативних психоемоційних станів, некерованих спалахів агресії, шкідливих звичок, які б перешкоджали нормальному вихованню дітей, чи інших компрометуючих відомостей про його особу, суду не надано. Суд не бере до уваги висновки психологів, надані відповідачем, оскільки вони складені зі слів матері, з їх змісту неможливо встановити, які саме методики використовували психологи при діагностиці психоемоційного стану, особистих характеристик, міжособистісних відносин та особливостей дитячо-батьківських відносин [PERSON] та коли саме проводилось дослідження (а. с. 85-88), а також які методи були використані при встановленні психологічного стану трирічної [PERSON] у зв`язку із судовим процесом. Отже, на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін суд дійшов переконання, що, незважаючи на складні стосунки між сторонами, регулярне спілкування батька з дітьми не лише не перешкоджатиме їх нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки дітям потрібна любов і увага обох батьків, а роль батька у вихованні дітей є надзвичайно важливою. Більше того, суд вважає, що усунення батька від виховання дітей може негативно вплинути на їх розвиток як особистості, статево-рольову ідентифікацію та подальші стосунки з представниками протилежної статі. У позовній заяві позивач просив визначити спосіб спілкування з дітьми у перехідний період (перші три місяці з дня набрання законної сили рішення суду) за таким графіком: ?перша та третя субота кожного місяця - з 10 год. до 14 год. у присутності матері в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках тощо), а також за місцем проживання дітей, за погодженням з матір`ю дітей та самих дітей; ?друга та четверта неділя кожного місяця - з 10 год. до 14 год. у присутності матері, в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках тощо), а також за місцем проживання дітей, за погодженням з матір`ю дітей та самих дітей. Після закінчення перехідного періоду: ?кожні другі та четверті вихідні, починаючи з 11 год. суботи до 16 год. неділі без присутності матері за фактичним місцем проживання батька з можливістю відвідування дітьми місяця проживання бабусі та дідуся, інших місць за бажанням дітей з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?спільний відпочинок щорічно у літній час протягом 30 днів з правом виїзду за межі України у встановленому законодавством порядку без присутності матері, з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?спільний відпочинок щорічно три дні поспіль в період шкільних весняних та осінніх канікул та п`ять днів поспіль в період зимових канікул без присутності матері на території України з повідомленням матері про місце перебування дітей; ?кожен день народження дітей, а саме 26 листопада та 14 червня кожного року з 11 год. до 14 год. за місцем їх проживання, святкування або інших місцях за бажанням дітей4 ?кожен день народження батька, діда та баби по лінії батька, а саме 21 березня, 06 липня та 30 червня з 11 год. до 18 год. за місцем знаходження батька; ?святкові дні: 01 січня (Новий рік), 07 січня (Різдво Христове), Великдень протягом 4 год. без присутності матері за фактичним місцем проживання батька з можливістю відвідування дітьми місця проживання бабусі та дідуся, інших місць за бажанням дітей з повідомленням матері про місце перебування дітей. На думку суду, такі вимоги є справедливими по відношенню до відповідача та розподіляють порівну вихідні та святкові дні, що забезпечить матері спілкування з дітьми у вільний від роботи час. Зважаючи на викладене, суд приймає до уваги і покладає в обґрунтування рішення запропонований позивачем графік спілкування батька з дітьми як такий, що в цілому відповідає інтересам дітей. Суд відходить від запропонованого службою часу тривалості побачень у бік його збільшення, оскільки, на думку суду, двох годин замало для відновлення спілкування, прогулянок та відпочинку батька з дитиною. На думку суду такий графік з перехідним періодом відповідає найкращому забезпеченню інтересів дітей, оскільки при регулярних зустрічах впродовж трьох місяців діти подолають емоційне відчуження і погодяться на більш тривале перебування з батьком у подальшому. З огляду на конфліктні відносини сторін, суд вбачає підстави для зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у вихованні дітей, надавати інформацію про їх місцезнаходження тане пізніше, ніж за день до зустрічей з дітьми інформувати про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку. У свою чергу суд зобов`язує позивача під час спілкування з дітьми дотримуватися розпорядку їх дня, режиму харчування, рекомендацій лікарів та повідомляти відповідача про місцезнаходження дітей. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача судові витрати в загальному розмірі 1681,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved