Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати між сторонами шлюб та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ⅓ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01 квітня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Погіршення сімейних та шлюбних стосунків призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам сторін та дітей. Позивач вказує, що самостійно не зможе забезпечити належний рівень життя дітям, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на мінімальному рівні - ⅓ частини з усіх видів його заробітку (доходу). Вважає, що у разі сплати відповідачем аліментів у зазначеному розмірі, забезпечується їх рівність при несенні обов`язку щодо утримання спільних дітей. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, але разом з цим зазначив, що не погоджується з обґрунтуванням пред`явлених позовних вимог, чому позивач вирішила розірвати шлюб йому не зрозуміло. Додатково пояснив, що він має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами. Також пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем, але доходів зараз не має, до початку війни його дохід складав близько 10000 грн. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Сторони одружені з 01 квітня 2006 року (а.с.21). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.19, 20). Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст.181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина - [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має, має задовільний стан здоров`я. Дитина - [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має, має задовільний стан здоров`я. Відповідач має задовільний стан здоров`я; є фізичною особою-підприємцем; інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами не має. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі ⅓ частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.23). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 496,20 грн (50 відсотків суми сплаченого судового збору), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved