Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку. В обґрунтовування своїх вимог зазначила, що вона працювала заступником директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області до 23.06.2021. Наказом директора ліцею Данко В. №114-к від 18 червня 2021 року вона була звільнена у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що вважає своє звільнення є незаконним, оскільки її не було повідомлено, які саме істотні умови праці зміняться та у зв`язку з чим вона просила адміністрацію ліцею видати попередження про зміну істотних умов праці, але відповідь від адміністрації не отримала. Наголошує, що у «Великолазівському ліцеї» Баранинської сільської ради Закарпатської області фактично відбулася реорганізація і тому її мали б звільнити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також, при звільнені їй не було надано невикористану відпустку. Враховуючи викладене, просить суд поновити її на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області, стягнути на її користь з «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2021 року до дня поновлення на роботі, стягнути на її користь судові витрати на правову допомогу. Не погоджуючись із позовними вимогами 01.09.2021 року представником відповідача [PERSON] було подано відзив на позов у якому останній вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог нею не доведено, а тому такі не підлягають до задоволення. На підтвердження заперечень зазначив, що про зміну істотних умов праці 18.03.2021 року всіх працівників, зокрема й [PERSON] адміністрацією опорного закладу «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради повідомлено належним чином шляхом оприлюднення в додатку Viber у групі трудового колективу Яроцької гімназії-філії наказу «Про пониження ступеня Яроцької гімназії філії «Великолазівський ліцей» Бараниниської сільської ради», яким передбачено попередити працівників Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» про можливу зміну істотних умов праці у зв`язку з пониженням ступеня закладу. Далі, 22.03.2021 року позивачу було вручено попередження про зміну істотних умов праці та запропоновано підписати про ознайомлення з його змістом. Проте остання відмовилася, тому для підтвердження ознайомлення зі зміною істотних умов праці у її присутності того ж дня складено Акт про відмову від підпису про ознайомлення з попередженням про зміну істотних умов праці. У зв`язку з цим, наказом від 18 червня 2021 №114-к [PERSON] звільнено днем 22 червня на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та виплачено грошову компенсацію за 41 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за пророблений період з 01.10.2020 по 22.06.2021 та вихідної допомоги. Із викладеного слідує, що зазначений наказ є таким, що прийнятий з дотриманням вимог чинного законодавства з огляду на те, що у період з 18.03.2021 по 22.06.2021 жодних активних дій з боку позивача з приводу надання згоди на переведення в інший заклад не було проявлено, тому за відсутності волевиявлення на продовження роботи у визначений трудовим законодавством та запропонований адміністрацією «Великолазівський ліцей» спосіб, наказ про звільнення працівника із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є правомірним. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач не скористалася правом на участь у останньому судовому засіданні та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити такі з підстав та мотивів, викладених у позові. Представник позивача наголосила, що фактично не відбулось зміни істотних умов праці, а відбулось скорочення, тобто звільнення мало проводитись на підставі ст. 40 КЗпП України. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі та підтримав обставини, зазначені ним у відзиві. Наголосив, що жодних порушень законодавства про працю інспекція праці під час перевірки не виявила. Вказав, що невикористані дні відпустки позивачу було компенсовано при звільненні. Представник відповідача [PERSON] також проти задоволення позову заперечила в повному обсязі та вказала на його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом №114-к від 18 червня 2021 року [PERSON] звільнено з посади заступника завідувача філії Яроцької гімназії-філії днем 22 червня 2021 року у зв`язку з відмовою продовжити роботу в істотних умовах праці, що змінились за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Із доданої до матеріалів справи заяви [PERSON] вбачається, що вона 11 червня 2021 року звернулась до директора «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради з вимогою видати їй попередження про звільнення від 22 березня 2021 року та повідомити про її права та обов`язки на запропонованій посаді. З оглянутого наказу №37-к від 26 лютого 2021 року відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Закарпатської області Ужгородського району Закарпатської області «Великолазівський ліцей» судом встановлено, що ступінь Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради понижено до Яроцької початкової школи-філії. Прийнято рішення попередити працівників Яроцької гімназії-філії про можливу зміну істотних умов праці та перевести педагогічних працівників Яроцької гімназії-філії до опорного закладу на повне або неповне (за письмовою згодою) тижневе навантаження. Із попередження №01-19/71 від 22 березня 2021 року відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради «Великолазівський ліцей» встановлено, що [PERSON] попереджено про зміну істотних умов праці, що по закінченню 2-х місяців з моменту попередження її буде переведено на посаду асистента вчителя в Підгорбську початкову школу-філію. Відповідно до акту від 22 березня 2021 року №3 директор «Великолазівського ліцею» [PERSON] вручила [PERSON] попередження про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року №01-19/71, але [PERSON] відмовилась підписувати дане попередження, що підтверджено підписами чотирьох осіб. Згідно з витягу із протоколу засідання Первинної профспілкової організації опорного закладу освіти «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради №3 від 16 березня 2021 року профспілкова організація надала згоду на попередження працівників Яроцької гімназії-філії про зміну істотних умов праці. Так, згідно наказу від №114-к від 18 червня 2021 року [PERSON] звільнено з 22 червня 2021 року з заступника завідувача філії Яроцької гімназії-філії у зв`язку з відмовою продовжити роботу при зміні істотних умов праці за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що її довірителька відмовилась від запропонованої роботи в Підгорбській початковій школі-філії. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Зміна істотних умов праці регулюється ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України, за якою - у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці працівника, при продовженні ним роботи за тією ж спеціальністю чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» припинення трудового договору за п. 6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій). Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов`язкова. У тих випадках, коли підстави для зміни зазначених умов були, але працівник, який відмовився від продовження роботи, не був попереджений за 2 місяці про їх зміну або звільнений до закінчення цього строку після попередження, суд відповідно змінює дату звільнення. Як встановлено судом, ступінь Яроцької гімназії-філії було понижено до Яроцької початкової школи-філії. Вказане мало наслідком зміну істотних умов праці педагогічних працівників, в тому числі і [PERSON] , шляхом зміни місця роботи, замість роботи в Яроцькій гімназії-філії на роботу в Підгорбській початковій школі-філії, що знаходиться в іншому населеному пункті, запропоновано іншу посаду, відповідно змінився б розмір оплати праці. Тобто, зміна режиму роботи, встановлення іншого тижневого педагогічного навантаження, зміна оплати праці і є зміною істотних умов праці, що передбачено ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи адміністрації, а є припиненням трудового договору з працівником, тому вказане звільнення не потребує попередньої згоди профспілкового органу як цього вимагають норми ст. ст. 40, 41, 43 КЗпП України. Таким чином, дії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області по припиненню трудового договору та звільненню [PERSON] за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є законними. Також, за приписами ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Судом встановлено та неоспорено у судовому засіданні сторонами той факт, що при звільненні позивача відповідачем було компенсовано невикористані нею дні відпустки. Більше того, Актом №ЗК 298/283/АВ від 16 липня 2021 року Управління держпраці у Закарпатській області підтверджено, що при проведенні позапланової перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони праці у «Великолазівському ліцеї» Баранинської сільської ради Закарпатської області, порушень трудового законодавства не виявлено. Крім того, позовна вимога [PERSON] про поновлення її на роботі в Яроцькій гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області не може бути задоволена, оскільки такий навчальний заклад припинив своє існування на підставі наказу №37-к від 26 лютого 2021 року відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради, що суперечить принципу обов`язковості судового рішення, складовою якого є його виконання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами представників відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, тому у його задоволенні слід відмовити саме за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed