overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

У серпні 2021 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його в жовтні 2021 р. та просив стягнути з відповідача заборгованість за адресою: [ADDRESS] : - 37942,54 грн. заборгованість з централізованого опалення за період з 01.02.2016 р. по 01.04.2021 р., та 2270 грн. сплаченого судового збору. Відповідач відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: - повідомлення про заборгованість; довідки КПТМ «Криворжтепломережа» про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] ; розрахунок суми заборгованості; актів про надання теплоносія; актів про зупинення подачі теплоносіїв (а.с. 4, 5, 6-7, 8-17) судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., що діяв у період виникнення заборгованості до 01.05.2019 р., та ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., а також п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., та ст. ст. 2, 6, 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., та ст. ст. 7, 8, 9, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Відповідач свої зобов`язання, як споживач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим має заборгованість за надані послуги, за період з 01.02.2016 р. до 01.04.2021 р., а саме - 37942,54 грн. заборгованість з централізованого опалення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 2270 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 13, 21, 22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.01.2018 року сторони зареєстрували шлюб. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Причиною розпаду сім`ї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.01.2018 року між сторонами укладено шлюб, про що Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис №63, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили прізвища після розірвання шлюбу залишити без змін. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що 10 лютого 2022 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору сплатила домовлену суму і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки відповідач відмовляється прибути до нотаріуса для вчинення відповідних дій. Позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 10 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору позивачка сплатила домовлену суму і майно їй передано в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набула право власності на майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна та прийняла спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Позов визнає. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Мшанецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 16. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , а також на земельні ділянки загальною площею 0,76 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення городництва, особистого підсобного господарства в с. Дітківці, Тернопільського (Зборівського) району, Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР № 1209 від 25 грудня 1997 року. [PERSON] - дочка спадкодавця - мати спадкоємця померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Мшанецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 14. До складу спадкоємців за законом належить [PERSON] , яка спадщину прийняла та [PERSON] , який відмовився від спадщини про що свідчить його заява. Згідно із вимогами ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на дане спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна та прийняла спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Позов визнає. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 99. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,47 га кадастровий номер 6122687700:01:001:0612, яка розташована на території Мшанецької сільської ради Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 024148 від 08 липня 2003 року. До складу спадкоємців за законом належить [PERSON] - дочка спадкодавця, яка спадщину прийняла та [PERSON] - син спадкодавця, який відмовився від спадщини про що свідчить його заява. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на дане спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07.07.2018 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис № 178. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, в останні роки між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що вини мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сім`я фіктично розпалась, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, змінити їй прізвище на [PERSON] , малолітню дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання та розміщення оголошення на сайті суду), копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримав 05.03.2022 року, відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 07.07.2018 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №178. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню . Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою. Судові витрати підлягають стягнгенню з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання, зазначивши, що відповідач по справі [PERSON] є його батьком. В даний час позивач досяг повноліття та є студентом денної форми навчання Державного університитету інфраструктури та технологій на контрактній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2025 року. За навчання (контракт), проживання, харчування, проїзд до м.Києва, купівлю підручників, зошитів в навчальному закладі, кошти надає йому виключно мати, яких не вистачає. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання, оскільки має дохід. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягненням ним 23 річного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи, шляхом направлення судових викликів за останнім відомим місцем проживання та розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позов та інших заяв не подав (Ухвалу про відкриття провадження з додатками отримано 23.02.2022 року). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком позивача [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та навчається на денній форми навчання Державного університитету інфраструктури та технологій на контрактній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2025 року. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини на час навчання, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні рішення у повному обсязі, пов`язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників процесу, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 12.07.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1286. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між ним та [PERSON] 12.07.2011 року укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1286. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що сімейне життя у них із відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони проживають окремо та не ведуть спіьного господарства. Стверджує, що примирення між ним та відповідачем не можливе. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 12.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1286. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду цивільної справи встановлено, що у подружжя спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Сторони тривалий час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved