Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що останніми роками стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюб фактично припинено. З квітня 2020 року шлюбних відносин вони не підтримують, а отже, на його думку, збереження шлюбу та примирення неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно, та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи, гідності. Оскільки він наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , будучи присутнім в залі судового засідання, позов підтримав та просив розірвати шлюб із відповідачкою з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи присутньою у залі судових засідань, позовні вимоги визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Пояснила, що між ними сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Зазначила, що їх спільна дитина проживає разом з нею, між ними врегульовані питання участі батька у вихованні та утриманні дитини. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 10 жовтня 2017 року, актовий запис №147, зареєстрований Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 10 жовтня 2017 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 29 жовтня 2019 року). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, між ними часто виникали сварки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Шлюбні стосунки та спільне проживання вони припинили з квітня 2020 року. Їх шлюб носить формальний характер. Сторони вважають, що збереження шлюбу та примирення між ними є не можливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як слідує з матеріалів справи, зокрема, квитанції АТ «Ощадбанк» №40 від 14 лютого 2022 року, позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Враховуючи те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір, що становить 496,20 грн. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved