Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

24.01.2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтував так. Сторони перебували у шлюбі в період з 25.02.2006 по 06.11.2011. У сторін від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 06.10.2011 шлюб між сторонами розірвано. За рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.10.2012 у справі № 706/1473/12 присуджено стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/4 з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 04.09.2012. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.05.2017 у справі № 302/243/17 було змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили - 16.05.2017. На підставі цього рішення суду та заяви позивачки Міжгірським відділом ДВС у Хустському районі Закарпатської області було відкрито виконавче провадження № 54240369. Згідно розрахунку заборгованості від 07.10.2021 № 8481/19.5-38, станом на 26.05.2021 розмір заборгованості у відповідача зі сплати аліментів у ВП 54240369 становить 51400, 50 грн - за період з травня 2017 по травень 2021 (25 днів). Рішенням суду від 09.08.2021 у справі № 302/532/21 збільшено раніше визначений розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 3000 грн, починаючи з 26.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення суду та заяви позивачки Міжгірським відділом ДВС у Хустському районі Закарпатської області було відкрито виконавче провадження № 67005680. Згідно розрахунку заборгованості від 21.01.2022 № 368/20.12-38, , станом на 21.01.2022 розмір заборгованості у відповідача зі сплати аліментів у ВП 67005680 становить 23612,79 грн - за період з травня 2021 (6 днів) по 21.01.2022. Позивачка покликається на вимоги ст. 196 СК України, та просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню в сумі 75013, 29 грн, відповідно до розрахунку доданого нею до позову. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.01.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідач [PERSON] ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов [PERSON] з додатками отримав 11.02.2022, що вбачається з поштового повідомлення про вручення відправлення. Відзив на позов відповідач не подав. Строк для подання відзиву визначений судом сплив. Представник третьої особи без самостійних вимог - старший державний виконавець Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Іван Почіль подав суду такі письмові пояснення. До відділу ДВС гр. [PERSON] подано до суду письмову заяву від 14.02.2022 про врахування по аліментах квитанції про грошові перекази коштів із Чеської Республіки на користь [PERSON] , а саме за період з 09.10.2020 по 16.02.2021 на загальну суму 651,81 долар США, що еквівалентно за курсом НБУ грошовій сумі 18356,71 грн. За цих підстав сукупна заборгованість за виконавчими листами станом на 21.01.2022 може становити 56656,58 грн. 09.03.2022 позивачка [PERSON] подала суду письмові пояснення щодо пояснень наданих державним виконавцем та письмових пояснень відповідача наданих державному виконавцю. Просить суд взяти до уваги, що грошові перекази відповідачем здійснювалися без зазначення "призначення перерахунку коштів", частина переказів проведено від імені інших осіб, а не особисто відповідачем. Також позивачка погашала заборгованість наявну у відповідача перед ФОП [PERSON] (магазин 24), ФОП [PERSON] (магазин "АВС"). Тому, просить не брати до уваги пояснення [PERSON] та державного виконавця. Оцінивши зміст позовних вимог, подані в справу докази позивачкою на ствердження обставин наведених у позові, письмові пояснення державного виконавця, суд дійшов такого висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.05.2017 у справі № 302/243/17 змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Це рішення суду набрало законної сили 16.05.2017. Згідно рішення суду від 09.08.2021 у справі № 302/532/21 збільшено раніше визначений розмір аліментів визначений рішенням суду від 04.05.2017 та присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 3000 грн, починаючи з 26.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.05.2017 справа 302/243/17 Міжгірським відділом ДВС у Хустському районі Закарпатської області відкрито виконавче провадження № 54240369. Згідно розрахунку заборгованості від 07.10.2021 № 8481/19.5-38, станом на 26.05.2021 розмір заборгованості у відповідача зі сплати аліментів у ВП 54240369 за період з травня 2017 по травень 2021 (25 днів) становить 51400, 50 грн . На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.08.2021 справа № 302/532/21 Міжгірським відділом ДВС у Хустському районі Закарпатської області було відкрито виконавче провадження № 67005680. Згідно розрахунку заборгованості від 21.01.2022 № 368/20.12-38, станом на 21.01.2022 розмір заборгованості у відповідача зі сплати аліментів у ВП 67005680 за період з травня 2021 (6 днів) по 21.01.2022 становить 23612,79 грн . Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду України від 03.04.2019 року, справа №333/6020/16-ц, провадження №14-616цс18, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 % Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не подано жодного доказу на спростування обставин наведених позивачкою, не оскаржено у встановленому законом порядку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів сформований державним виконавцем Почіль І.М., та не подано нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного після розгляду його заяви від 14.02.2022 державним виконавцем та з врахуванням поданих ним квитанцій державному виконавцю про грошові перекази коштів із Чеської Республіки на користь [PERSON] за період з 09.10.2020 по 16.02.2021, на загальну суму 651,81 долар США. Копій цих квитанцій суду відповідачем не надано. Старший державний виконавець Іван Почіль в письмових поясненнях від 17.02.2022 року вказав, що ним взято до уваги письмові пояснення відповідача та подані ним квитанції - документи про переказ коштів стягувачці [PERSON] , а тому сукупна заборгованість за виконавчими листами станом на 21.01.2022 може становити 56656,58 грн. Натомість державним виконавцем не подано суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 21.01.2022 проведеного у ВП № 54240369 та у ВП № 67005680, тобто не підтверджено суду письмове пояснення належними доказами. Позивачкою проведено розрахунок пені за прострочення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за період з 16.05.2017 по 21.01.2022, правильно відповідно до вимог ст. 196 СК України, а тому такий розрахунок не підлягає перерахуванню, або до зменшення судом. Зокрема, позивачкою обраховано загальну суму неустойки (пені) за аліментними зобов`язаннями за виконавчим листом № 302/243/17 від 24.05.2017 Міжгірського райсуду, та за виконавчим листом № 302/532/22 від 28.09.2022 Міжгірського райсуду, за період з 16.05.2017 по 21.01.2021, та визначено таку 505064,05 грн, при цьому загальна сума заборгованості аліментів становить 75013,29 грн. З урахуванням ч.1 ст.196 СК України позивачкою визначено, що загальна сума неустойки (пені) становить 75013,29 грн. Відповідачем не заявлено клопотання перед судом про зменшення розміру пені з врахуванням його матеріального стану та відповідно до ч.2 ст. 196 СК України. З врахуванням вищенаведеного та відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України заявлений позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. З відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 992,40 грн, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved