Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Брацлавською селищною радою Немирівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28.08.1994 р. зроблено відповідний запис №35 та стягнути з відповідачки судові витрати, а саме сплачений судовий збір. Позов мотивований тим, 28 серпня 1994 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Брацлавською селищною радою Немирівського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 28.08.1994 р. зроблено відповідний запис №35. Від шлюбу у них є дві повнолітні доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з яких [PERSON] проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї постійно відбувалися непорозуміння та суперечки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. В результаті чого збереження шлюбу стало неможливим та суперечить інтересам позивача. Вже на протязі трьох років їхні шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо. Примирення між ними неможливе. Відповідачка не бажає подати спільну заяву на розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю на час подання позовної заяви, не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила судові витрати залишити за відповідачем. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.08.1994 року у Брацлавській селищній раді Немирівського району Вінницької області під актовим записом №35, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 28.08.1994 року (а.с.7). Спільне сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через непорозуміння та різні погляди на життя та сім`ю. За змістом положень ч.1ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини першої ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.4ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, що позивач та відповідач на даний час разом не проживають, подружні стосунки між ними припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету. На підставі ч.3 ст. 105 , ст.ст. 110 , 111 , 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved