Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

14 лютого 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач АТ КБ " ПриватБанк" зазначає про те, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 26.06.2007 року було укладено кредитний договір №DNZ0G100000083 відповідно до якого відповідачеві [PERSON] позивачем надано кредит в розмірі 54\~400,00 доларів США терміном до 29.06.2037 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 28.07.2009 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ з позовною заявою до відповідача. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 08.06.2011 року було задоволено стягнути заборгованість, проте винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки, договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач за період після подання позовної заяви від 28.07.2009 року, з 29.07.2009 по 24.12.2021 року має заборгованість у розмірі 13\~344,44 доларів США, яка складається з наступного: 13\~344,44 доларів США - 3% річних від простроченої суми, що за курсом 27,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2021 року складає 363\~902,88 гривень. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 13\~344,44 доларів США, що за курсом 27,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2021 року складає 363\~902,88 гривень за кредитним договором №DNZ0G100000083 від 26.06.2007 року та сплачений судовий збір в розмірі 5 458,54 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив стягнути заборгованість та судові витрати з відповідача [PERSON] . Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені 14.03.2022 року 05.04.2022 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку спосіб через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за допомогою засобів поштового зв`язку. Відповідач повідомлявся таким чином, оскільки попередньо на адресу місця реєстрації відповідача на 14.03.2022 року та 05.04.2022 року, було направлено судову повістку про виклик в судове засідання. Однак на адресу суду конверт або повідомлення про вручення судової повістки вчасно не повернулось та конверт з судовою повісткою на 14.03.2022 року повернувся без вручення їх відповідачу і з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнова проти України ). За таких обставин та наявної згоди позивача, суд дійшов висновку про вирішення справи у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 26.06.2007 року було укладено кредитний договір №DNZ0G100000083 відповідно до якого відповідачеві [PERSON] позивачем надано кредит в розмірі 54 400,00 доларів США терміном до 29.06.2037 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач зобов`язання за договором №DNZ0G100000083 від 26.06.2007 року не виконав, тобто, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до вказаного договору. Таким чином, були порушенні умови кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини сими кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з чим 28.07.2009 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2011 року було задоволено стягнути заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 599 ЦК України говорить, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, тобто, винесене рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошових зобов`язань. Згідно розрахунків позивача заборгованість за прострочення грошового зобов`язання відповідача [PERSON] за кредитним договором №DNZ0G100000083 від 26.06.2007 року за період після подання позовної заяви від 28.07.2009 року, з 29.07.2009 по 24.12.2021 року має заборгованість у розмірі 13\~344,44 доларів США, яка складається з наступного: 13\~344,44 доларів США - 3% річних від простроченої суми, що за курсом 27,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2021 року складає 363\~902,88 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши докази по справі, суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем щодо нарахування 3% річних від простроченої суми заборгованості по даному кредиту за період 29.07.2009 по 24.12.2021. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за порушення зобов`язання за кредитним договором №DNZ0G100000083 від 26.06.2007 року в розмірі 13\~344,44 доларів США, що за курсом 27,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2021 року складає 363\~902,88 гривень. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 5\~458,54 судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved