Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути на її користь аліменти на її особисте утримання, щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), з дня подачі позову до досягнення дитиною трирічного віку. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доьку [PERSON] , 2021 р.н., яка проживає разом з матір`ю. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, відповідач матеріальної допомоги на її особисте утримання не надає. Наразі позивач не працює, так як доглядає дитину, та потребує матеріальної допомоги, тому звернулась до суду із позовом. Ухвалою суду від 24.01.2022 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з його доходів, посилався на невисоку заробітну плату та те, що йому необхідно сплачувати аліменти на утримання дитини. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у заяві про розгляд справи без участі підтримала заявлені вимоги. Відповідач у заяві від 29.03.2022 позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.10.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.4). Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1, ч.4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст.84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Покладаючись на принцип справедливості у питанні визначення розміру аліментів, суд, з урахуванням всіх обставин справи, зобов`язаний досягти співмірності між потребами одного з подружжя в утриманні та можливостями другого з них надавати його. Тобто, суд має враховувати інтереси і можливості обох сторін. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, а саме те, що відповідач є працездатною особою, позивач не працює, доглядає за дочкою, дитина мешкає разом із позивачем, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.5), матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення аліментів на особисте утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Питання про судові витрати вирішено відповідно до ст.141 ЦПК України. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду із відповідним позовом, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 992 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial