Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , просить вжити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити йому перебувати в місці спільного проживання, заборонити листування, телефонні переговори з постраждалою та її дітьми або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити наближатись на 600 м до місця проживання постраждалої чи інших часто відвідуваних місць постраждалою та її дітей, заборонити особисто або через третіх осіб переслідувати постраждалу та спілкуватись в будь-який спосіб з нею та дітьми. Мотивує заяву тим що вона проживає спільно з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, мають спільних двох дітей. [PERSON] вчиняє відносно неї та дітей систематичне психологічне насильство та зловживає алкогольними напоями. Зазначає, що поведінка її чоловіка по відношенню до заявниці та її дітей супроводжується агресією, його неадекватність та непередбачуваність дій зробили її життя нестерпним, вона побоюється за себе та дітей. Оскільки така поведінка не припиняється і після проведення профілактичних бесід працівниками поліції з [PERSON] , він становить безпосередню небезпеку для заявниці, тому просить в судовому порядку вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , що є єдиною можливістю захисту її сім`ї. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві про видачу обмежувального припису. Просить заяву задовольнити. Представник заявниці - адвокат Фис У.М. в судовому засіданні заяву підтримала, вказала, що заявниця неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів до [PERSON] , який вчиняє відносно неї та спільних дітей протиправні дії. За наслідками розгляду заяв працівники правоохоронних органів виносили декілька заборонних приписів. Просить заяву задовольнити. [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, скерування смс-повідомлень, однак в судове засідання, не з`явився, відзтву не подав, тому вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши вступне слово заявниці, її адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з подружжям проживають двоє дітей. Заявниця знаходиться у зареєстрованому шлюбі із заінтересованої особою з 2008 року, є спільні діти: [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. З довідки про місце проживання та склад сім`ї вбачається, що [PERSON] , окрім інших, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що тривалий час між заявницею і її чоловіком виникають конфлікти, що впливають на психо-емоційний стан всієї сім`ї, внаслідок поведінки [PERSON] заявниця неодноразово повідомляла правоохоронні органи про домашнє насильство в сім`ї, вчинене її чоловіком, відносно [PERSON] винесено 3 термінових заборонних приписів. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року. Розділ IV глави 13Цивільного процесуального кодексу України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність чинення протиправних дій [PERSON] по відношенню до заявниці, її дітей, що мало наслідком звернення заявниці із заявами до поліції, що дає суду підстави дійти висновку про наявність ризиків повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці, за місцем частого відвідування. Оскільки суд вважає доведеним факт, що існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи наведене вище, суд погоджується із доводами заявника та її представника та вважає, що саме наведені заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист постраждалої особи від кривдника. Відтак, заява підлягає до задоволення у повному обсязі і до [PERSON] слід застосувати обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника, а саме заборонити йому перебувати в місці спільного проживання, заборонити листування, телефонні переговори з постраждалою та її дітьми або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити наближатись на 600 м до місця проживання постраждалої чи інших часто відвідуваних місць постраждалою та її дітей, заборонити особисто або через третіх осіб переслідувати постраждалу та спілкуватись в будь-який спосіб з нею та дітьми. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Outcome: approved