Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , Байковецької сільської ради, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були [PERSON] , [PERSON] та він. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну йому частку спірного житлового будинку за [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка вступила в управління спадковим майном, однак остання за життя не оформила спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі на належну їй Ѕ частку спірного житлового будинку. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2006 року визнано за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідними надвірними будовами та спорудами по [ADDRESS] та визначено додатковий строк для прийняття спадщини до шести місяців. 03 липня 2006 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено додаткове рішення, яким визнано за ним право власності на земельну ділянку, площею 1,80 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та майновий пай в с/г ТОВ «Дубівець» у розмірі 400 грн. Постановою державного нотаріуса йому відмовлено у оформлені спадкових справ на решту Ѕ частину спірного будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяви про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позову. Представник Байковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішення справи покладається на думку суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що з довідки за №66 від 25 березня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по [ADDRESS] числиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина та [PERSON] - внук. Як слідує з довідки за №17 від 01 березня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по [ADDRESS] проживали та перебували на реєстраційному обліку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з виписки із погосподарської книги за №149 від 08 липня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння по [ADDRESS] були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина та [PERSON] - онук. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] - внук. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині спірного житлового будинку. Як вбачається з інформаційної довідки за №754 від 17 червня 2021 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, 03 квітня 1991 року проведена державна реєстрація права власності цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок. 30 травня 2006 року Ѕ частини вказаного будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2006 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2006 року, виданим Дубівецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №09. Як вбачається з довідки за №18 від 01 березня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] до дня смерті проживав та перебував на реєстраційному обліку по [ADDRESS] . Разом з ним на час смерті проживали та перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - дружина та [PERSON] - онук. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/3 частину спірного будинковолодіння. З довідки за №142 від 05 липня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] вступила в управління майном після смерті чоловіка [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №68526538 від 14 лютого 2022 року, інформація у спадковому реєстрі стосовно [PERSON] , відсутня. З відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №258/01-16 від 14 лютого 2022 року вбачається, що спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Таким чином, встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. За життя [PERSON] склала заповіт від 11 лютого 1998 року, дублікат якого посвідчений 13 липня 2021 року секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олексів О.І., зареєстрований в реєстрі за №669, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2005 року, виданим Дубівецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №02. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі на 2/3 частини спірного будинковолодіння, зокрема на 1/3 частину належну їй як члену колгоспного двору та 1/3 частину успадковану нею після смерті [PERSON] . Як слідує з довідки за №141 від 05 липня 2021 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті останньої за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2006 року за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку із відповідними надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визначено йому додатковий строк для прийняття спадщини до шести місяців. Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2006 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,80 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та майновий пай в с/г ТзОВ «Дубівецьке» у розмірі 400 грн. Як слідує з реєстраційного посвідчення від 30 травня 2006 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, записаним в реєстрову книгу за №26, Ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами за [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2006 року. 07 липня 2021 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №305/2021 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Таким чином, з матеріалів спадкової справи №305/2021 встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті останньої. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 15 вересня 2021 року за №2745/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] була фактично прийнята спадкоємцем, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння числиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - онук. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, кожному члену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/3 його частині. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/3 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняла [PERSON] , шляхом фактично вступу в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/3 частину спірного житлового будинку. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , а тому застосуванню підлягають норми діючого ЦК України. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належні їй 2/3 частини спірного житлового будинку, зокрема 1/3 частину як члена колишнього колгоспного двору та 1/3 частину успадковану нею після смерті [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв позивач, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належні останній 2/3 частини спірного будинковолодіння по [ADDRESS] . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2006 року за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку із відповідними надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визначено йому додатковий строк для прийняття спадщини до шести місяців. Таким чином, враховуючи масу спадкового майна, після смерті [PERSON] , яка становить 2/3 частини спірного будинковолодіння та те, що рішенням суду за позивачем визнано право власності на Ѕ частину вказаного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті [PERSON] , суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/6 частину спірного будинковлодіння (2/3 - Ѕ = 1/6), у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на решту частини будинковолодіння, а саме 1/3 його частини, оскільки судом встановлено, що будинковолодіння належало до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина лише на 2/3 частини житлового будинку, а решта 1/3 частки житлового будинку належить позивачу як члену колишнього колгоспного двору та останній не позбавлений права оформити право власності на 1/3 частини у порядку встановленому законом, як за членом колишнього колгоспного двору. При цьому, судом враховано те, що згідно заяви позивач просить визнати право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що включає в себе лише 2/3 частини спірного житлового будинку.

Outcome: partial