Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2618 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.02.2011 року по 24.06.2021 року. Від вказаного шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року шлюб між ними було розірвано. Позивачка зазначає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача вона пішла з їх спільного з відповідачем постійного місця проживання та на даний час винаймає житло в якому з нею проживає їх спільна донька, яка знаходиться на її утриманні. У зв`язку з чим позивачка несе непосильні матеріальні витрати. Донька вступила на навчання до Біляївської загальноосвітньої школи, займається з репетитором англійською мовою, танцями. Дуже часто хворіє, має діагноз «хронічний аденоїдит», потребує постійного нагляду та медикаментозної діагностики. Наразі позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не має змоги самостійно забезпечувати малолітню дитину, чим і обумовлене її звернення до суду з даним позовом. 22.03.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити. В порушення вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України відповідачем не направлено відзиву для позивачки. Крім цього, ухвалою суду від 24.12.2021 року відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву 15 днів з дня отримання вказаної ухвали суду. З поштового повідомлення вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 25.01.2022 року, а тому він повинен був подати відзив у строк до 10.02.2022 року, проте подав його з пропуском вказаного строку, заяви про поновлення строку суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки відзив подано з пропущенням процесуального строку, а тому він підлягає залишенню без розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву в якій вказала, що на задоволені позовних вимог наполягає та просить розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково на суму 1500 грн.. При цьому зазначив, що він має дохід тільки від пенсії, яка становить 2200 грн. на місяць. Зазначив, що інших доходів він не має та просив суд врахувати його майновий стан при визначенні розміру суми аліментів. До заяви додав довідку про доходи та копію пенсійного посвідчення. Розгляд справи просив провести у його відсутність через істотні перешкоди у явці до Біляївського районного суду у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Подружнє життя сторін не склалося і заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року їх шлюб було розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Біляївської міської ради Одеської області № 434 від 25.10.2021 року (а.с.10). Позивачка винаймає житло у м. Біляївка Одеської області з орендною платою у розмірі 3600 грн. на місяць, про що свідчить договір найму житлового приміщення від 16 вересня 2021 року (а.с.11-13). Також на підтвердження понесення витрат на забезпечення необхідних умов проживання, харчування та підтримання стану здоров`я малолітньої доньки позивачкою долучено до позовної заяви копії фіскальних чеків на придбання продуктів харчування та ліків (а.с.14-28). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у повному розмірі на суму 2618 грн., відповідач подав до суду копію пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України, з якої вбачається, що він є інвалідом 3 групи захворювання. Крім цього, просив суд врахувати його майновий стан, надавши при цьому довідку про доходи № 2015039801001017, відповідно до якої він перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2200 грн. на місяць. Сума пенсії за період з 01.02.2021 року по 31.01.2022 року складає 26300 грн. У відповідності до положень п. 1 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а п. 2 вказаної статті передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня становить 2618 гривень. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2618 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, враховуючи його щомісячний дохід, погодився сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісяця. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою суду не надано належним та допустимих доказів на підтвердження доходу відповідача, з якого останній спроможний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідач є інвалідом 3 групи захворювання, розміру його доходу від пенсії, який становить 2200 грн. щомісяця, інших доходів відповідач не має, що позивачкою не спростовано, а тому суд приходить до висновку про спроможність останнього сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язку щодо її утримання, з урахуванням того, що позивачкою не доведено дохід відповідача, з огляду на який можливо було би дійти висновку, що він має змогу сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі, враховуючи згоду відповідача сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття. У той же час, ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів позивачка може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial