Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

06.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, з урахуванням поданих змін від від 02.08.2021, до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову вказує, що прийомна донька позивача у кінці 2004 року звернулась до позивача з проханням позичити їм 30000 доларів США, борг обіцяли повернути протягом 2-3 років. 01.01.2005 року позивач надав ці кошти, з умовою повернути їх не пізніше 3х років. Розписки з [PERSON] не відбирав, оскільки це його рідня. На отримані кошти сторони купили дороге авто, але борг позивачу так і не повернули. Під час судового засідання про стягнення аліментів з чоловіка [PERSON] , остання сказала, що вона з чоловіком брала в борг у [PERSON] 30000 доларів США, тобто визнала, що кошти отримала у позивача. Через скрутне матеріальне становище, позивач просить стягнути з відповідачки частину боргу 50000 грн., щоб в подальшому пред`явити позов на іншу частину боргу, також позивач просить стягнути 3% річних, яка складає з 01.01.2005 року - 24750 грн., також просить стягнути інфляційні втрати за 16 років 6 місяців - 103200 грн., а всього просить стягнути 177950 грн. Крім того позивач просить стягнути судовий збір, якій складає 1778 грн. Ухвалою суду від 19.07.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 11.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 21.10.2021. 21.09.2021 до суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, які були викладені у відзиві. Так у відзиві відповідачка зазначає, що дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON] , однак ніяких коштів в борг у позивача не брала, автомобіль чи квартиру не купували, в т.ч. під час шлюбу. Вказує про відсутність поданих позивачем будь яких доказів укладення договору позики. 21.10.2021 розгляд справи було відкладено на 09.12.2021. Ухвалою суду від 21.10.2021 визнано явку обов`язковою позивача. 09.12.2021 розгляд справи було відкладено на 03.02.2022. 03.02.22 розгляд справи було відкладено на 28.03.2022. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , - а.с. 8. Позивач наполягає на наявності зобовязання позики і існуванні заборгованості у відповідача згідно розрахунків на загальну суму 177950 грн. (а.с. 48,54-55, 56, 62-63 ), що відповідачем заперечується Оцінка суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76,81 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ( ст.1046 ЦК України). Згідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України). Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У даному випадку позивачем не надано суду належних і допустимих доказів щодо наявності боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , щодо їх умов та відповідальності сторін. Посилання позивача про те, що відповідач в судовому засіданні по іншій цивільні справі визнавала наявність боргу, на думку суду, також не є належним і достатнім доказом існування боргу з огляду на вимоги ст.ст.76,82 ЦПК України, тому судом до уваги не беруться. За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними і тому до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed