Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Керівник Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Косівського районного суду від 04.12.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. В судовому засіданні [PERSON] визнав себе винним та підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті. У ході судового розгляду [PERSON] добровільно не відшкодовано заподіяну шкоду. Згідно листа Косівського РП «Райагроліс» від 23.06.2021р. шкода внаслідок незаконної порубки дерев [PERSON] в сумі 40 746,38грн. на даний час також не відшкодована. Косівська міська рада станом на 12.07.2021р. не вжила будь-яких заходів щодо стягнення з відповідача шкоди заподіяної незаконною порубкою лісу на суму 40 746,38грн. А тому, з наведених обставин, просить стягнути з [PERSON] на користь Косівської міської ради Івано-Франківської області 40 746,38грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Представник позивача подав до суду заяву в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 30.03.2022 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як встановлено в судовому засіданні вироком Косівського районного суду від 04.12.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Цивільний позов Косівського РП «Райагроліс» залишено без розгляду. В судовому засіданні при розгляді вище вказаного кримінального провадження [PERSON] визнав себе винним і підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, а саме, що в першій декаді квітня 2020 року приблизно о 11 годині 00 хвилин у лісовому масиві с. Яворів, участок Никовата, Косівського району Івано- Франківської області, на території обходу № 5, кварталу № 26, ділянки № 45, Яворівського лісництва, Косівського районного підприємства «Райагроліс», що не входить до природно-заповідного фонду, [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, самовільно, без відповідного дозволу, виданого уповноваженим органом, за допомогою бензопили марки «STIHL MS 270» модель «EUROTEC», яка належить [PERSON] , вчинив незаконну порубку чотирьох сироростучих дерев породи «Ялина», загальною кубомасою 4 м3. Внаслідок незаконної порубки дерев у Яворівському лісництві, Косівського районного підприємства «Райагроліс», на території обходу № 5, кварталу № 26, ділянки № 45, [PERSON] , згідно висновку судової інженерно- екологічної експертизи від 18.05.2020 заподіяв державі в особі Косівського районного підприємства «Райагроліс» істотну шкоду, на загальну суму 40 746 (сорок тисяч сімсот сорок шість гривень, тридцять вісім копійки). Згідно п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншими законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст. 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Як встановлено в судовому засіданні, лісопорушення [PERSON] було вчинено на території с.Яворів Косівського району Івано-Франківської області, а Яворівська сільська рада увійшла до складу Косівської міської ради ОТГ, яка відповідно є її правонаступником. Проте, як вбачається з матеріалів справи Косівська міська рада не вжила заходів про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, згідно листів направлених Косівською окружною прокуратурою від 23.06.2021р., 01.07.2021р. на адресу Косівської ОТГ. Відповідно до інформації Косівської міської ради від 23.06.2021р. №1227 останні повідомили про те, що у них відсутні будь-які відомості щодо проведення [PERSON] добровільного відшкодування завданої шкоди до місцевого бюджету та просили вжити заходи представницького характеру. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До матеріалів справи долучено інформацію Косівського РП «Райагроліс» від 23.06.2021р., відповідно до якої видно, що [PERSON] шкоду заподіяну лісовому господарству в сумі 40 746,38грн. по даний час не відшкодував. Розмір шкоди завданий відповідачем внаслідок незаконної порубки чотирьох сироростучих дерев породи ялина у ділянці 45, кварталі 26 обходу 5 Яворівського лісництва Косівського районного підприємства "Райагроліс" розрахований згідно висновка експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи від 18.05.2020р. №1035/20-28 та становить 40 746,38грн. (а.с.27-29). Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.19, 58 Конституції України, ст.ст. 327, 1166 ЦК України ст.ст. 68-69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.107 Лісового кодексу України та

Outcome: approved