Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала з 06 червня 2009 року у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2011 року з [PERSON] на користь позивачки були стягнуті на утримання сина аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина продовжує проживати разом з матір`ю. Батько дитини участь в утриманні та вихованні дитини не приймає. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] за період з квітня 2011 року по березень 2015 року в розмірі 327000,00 грн. Зазначала, що відповідно до довідки Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі, станом на 01 березня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 109738,76 грн. Отже відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє жодної заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з ним не спілкується. Стверджувала, що дитина повністю знаходиться на її вихованні та утриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] ,батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12 липня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 18-19). Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року було продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 48-49). Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 56-57). Позивачка та її представник, діючий за ордером від 28 травня 2021 року в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с.12). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надав висновок органу опіки та піклування від 23 лютого 2022 року щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Встановлено, що сторони з 06 червня 2009 року по 06 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2011 року з [PERSON] на користь позивачки були стягнуті на утримання сина аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року шлюб між сторонами, розірвано (а.с.11). Встановлено, що після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] за період з квітня 2011 року по березень 2015 року в розмірі 327000,00 грн. (а.с.). Судом встановлено, що 16 грудня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі №7587 від 10 березня 2021 року, станом на 01 березня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 109738,76 грн. (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач не піклується про сина, не проявляє жодної заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з ним не спілкується. Отже відповідач вихованням сина не займається, матеріально його не забезпечує. Дитина повністю знаходиться на вихованні та утриманні матері. До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , прийшов орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради,який дав відповідний висновок від 23 лютого 2022 року №-0503/01-20 (а.с. ). Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не займається його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів, що спростовують зазначене відповідачем суду не надано. У відповідності до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з дитиною не спілкується і матеріальну допомогу на її утримання не надає. Дитина ні спілкується з батьком. За таких обставин, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] ,[INFO] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймаючи участі у вихованні та утриманні сина. Таким чином, позивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 908,00 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с 1).

Outcome: approved