Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту - Позивач, Банк, Кредитодавець), звернувшись до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.07.2013, свої позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач підписала вищевказаний договір з метою отримання банківських послуг. Станом на 29.07.2020 Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 22144,47 грн. Відповідачем станом на дату подання позову сума заборговності не погашена, тому Позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та просить суд стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2102 грн.. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача з подачею позову до суду надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також в прохальній частині позову зазначив, що вразі неявки в судове засідання Відповідача Позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» 06.05.2021 подав до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 2288,12 грн, з яких: 1223,84 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 1223,84 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 1 064,28 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість з пені, а також понесені Позивачем судові витрати. Відповідач до суду також не з`явилася, належним чином повідомлялась про час та дати судових засідань, однак направлені на її адресу документи повернулись до суду з відміткою «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». Крім того , про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення на офіційному сайті суду. Відзиву на позов та заперечень щодо розгляду справи у її відсутність до суду не направила. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Дана справа надійшла 16.11.2020 до провадження судді Баришівського районного суду Київської області Коваленка К.В. Провадження у справі відкрито 18.01.2021 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 25.02.2021. Відповідно до повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021 суддю Коваленка К.В. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя. Згідно розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 684 від 08.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 30.11.2021 справу прийнято до провадження судді Баришівського районного суду Київської області Червонописького В.С. та призначеного до судового розгляду у спрощеному позовному провадженню з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області на 23.02.2022 на 09год. 45хв. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи Відповідач відзив на позовну заяву не подала та заперечень проти розгляду справи без її участі, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України. IV. Фактичні обставини встановлені судом та оцінка суду Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 17.07.2013 між Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та Відповідачем було підписано заяву №б/н про надання банківських послуг, згідно з умовами якого [PERSON] 17.07.2013 отримала кредит у вигляді встановленого початового кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про що в матеріалах справи свідчать копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У подальшому встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок Відповідача збільшився до 3510,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Проте зобов`язання за вказаним договором Відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 29.07.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 22144,47 грн., яка складається з наступного: 1223,84 грн. - заборгованість за тілом кредита; 18674,76 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 2245,87 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Згодом позивач зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з Відповідача заборгованість в сумі 2288,12 грн, з яких: 1223,84 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1064,28 грн - заборгованість за простроченими відсотками; а також понесені Позивачем судові витрати. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також заборгованість за простроченими відсотками. У Анкеті-заяві позичальника від 17.07.2013 процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www/privatbank.ua/ як невід`ємні частини спірного договору. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: ww.rivatbank.ua., які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.07.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. За таких підстав, суд дійшов висновку, що відсутні підстави про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом. Але, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідач користувався кредитними коштами в розмірі заборгованості за тілом кредиту в сумі 1223,84 грн. відповідно до поданої заяви Позивача про зменшення позовних вимог. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту 1223,84 грн., а в іншій частині позову, необхідно відмовити. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судові витрати в сумі 1124 грн. 30 коп.

Outcome: partial