Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.08.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013 року позов [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на даний час сума стягуваних аліментів є вкрай низькою, не відповідає життєвим реаліям та, відповідно, є недостатньою для належного утримання дитини, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає. Відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів та сплачує 50 відсотків від мінімального розміру аліментів в місяць. Позивач вказує, що відповідач є працездатним, має постійний заробіток оскільки працює на постійній основі, його доходи доволі немалі, оскільки він неодноразово останні декілька років дозволяє виїздити закордон на відпочинок, має у власності та користується автомобілем. Враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням доходів громадян України та положень ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, необхідність збільшення заявленого розміру аліментів є об`єктивною та справедливою. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2510,00 грн. щомісячно з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що він позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема відповідач вказує на те, що матеріали справи не містять письмових доказів, що витрати на забезпечення необхідного рівня життєдіяльності неповнолітнього сина перевищують розмір аліментів, які позивач отримує на його утримання. Крім цього, відповідач вказує, що, починаючи з 2013 року, позивач не зверталась до виконавчої служби про стягнення аліментів в примусовому порядку, що свідчить про достатність та своєчасність їх сплати відповідачем на протязі більше восьми років. Позивачем не доведено факту зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, в тому числі інших достатніх підстав для збільшення аліментів, не надано обґрунтованих доказів зміни свого матеріального становища та матеріального стану відповідача, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Позивач подала відповідь на відзив відповідача, де зазначила, що твердження відповідача про його доходи не відповідають дійсності, оскільки останній має у власності автомобіль класу "люкс". Крім цього, позивач вказує, що неповнолітній син з народження знаходиться на обліку у кардіолога, кожного року проходить обстеження. Також неповнолітній син на протязі п`яти років відвідував репетитора з англійської мови, навчається в дитячій художній школі, захоплюється шахматами, періодично відвідує шахматну школу, на що потрібні грошові кошти. В подальшому відповідач подав свої заперечення, в яких виклав свої спростування проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.08.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.09.2006 року Дубечненською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 24 було розірвано. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 16.07.2020 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [PERSON] , [INFO] , 16.07.2020 року змінила ім`я на " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] в м. Павлоград Дніпропетровської області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013 року позов [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального стану сторін. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 01.01.2022 року - 2 618 грн., з 01.07.2022 року - 2 744 грн., з 01.12.2022 року - 2 833 грн. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 41 рік, є працездатним, не подав суду докази про наявність в нього інших утриманців, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», у розмірі по 1700,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1700,00 грн. щомісячно незначно перевищує мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством, та, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Позивач не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі, а відповідач не довів, що він не має жодних доходів та не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1700,00 грн. щомісяця. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial