Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати, посилаючись на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 06.06.2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно (будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу) за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124). Відповідно до даних з Державного земельного кадастру, зазначена земельна ділянка зареєстрована 13.01.2017 року. За змістом глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Рішенням Чернівецької міської ради №666 від 12.04.2017р. (пункт 4) відповідачу надано дозвіл на викуп вищезазначеної земельної ділянки та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 07.02.1996р. №564, виданий підприємству з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Гермес-Ніко» (пункт 4.1). Таким чином, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) використовується відповідачем з 12.04.2017р. по теперішній час без правовстановлюючих документів на землю. При цьому, Земельним кодексом України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки під №448 від 03.06.2020 року та від 22.02.2021р. №284, виданих відділом у м.Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) становить 7 135 715,00 грн. На підставі зазначених витягів, працівниками департаменту проведено розрахунки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування громадянином [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) у період з 25.06.2018р. по 25.05.2021р.(включно) без належних на те правових підстав, на яких розміщене належне [PERSON] нерухоме майно (нежитлові приміщення). За вказаний період, відповідач безпідставно набув (зберіг) у себе кошти, що мали б бути сплачені у вигляді орендної плати за вказану земельну ділянку на загальну суму - 624 082,69 грн. Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради звернувся до відповідача листом №04/01-08/3-04/4/2029 від 27.05.2021р. з пропозицією про сплату безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) (включно) без належних на те правових підстав, на яких розміщене належне йому нерухоме майно, однак відповідач кошти не сплатив. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю в сумі - 624 082,69 грн. та сплачений судовий збір в сумі 9 361,24 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позові та додатково пояснив, що в 2015 році [PERSON] набув право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Земля сформована та належить Чернівецькій міській раді. Рішенням Чернівецької міської ради від 12.04.2017 року [PERSON] надано дозвіл на викуп зазначеної земельної ділянки. Однак, відповідачем не вчинено викуп та у нього відсутні правовстановлюючі документи на цю землю. Безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати просять стягнути в межах трьох річної позовної давності. Пунктом 5 рішення Чернівецької міської ради №666 від 12.04.2017р. уповноважено департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради в особі директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради укласти договори про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельних ділянок, зазначених у додатку цього рішення, отже передбачено, що [PERSON] має звернутися з такою заявою. При цьому зазначив, що Департамент не міг спонукати [PERSON] щось робити. Мало місце добросовісне волевиявлення [PERSON] на викуп вказаної земельної ділянки і Чернівецька міська рада погодилась. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та просила відмовити в його задоволенні посилаючись на відзив та пояснила, що відповідач дійсно є власником фізкультурно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (копія у справі), тобто останній має законодавчо визначене право на отримання у власність або в користування земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно. Відповідно до п.4 рішення 26 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12.04.2017 року №666 (копія у справі), відповідачу надано дозвіл на викуп земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 1,0743 га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Пунктом 4.1 даного рішення визнано таким, що втратив чинність, пункт 4 додатка 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 26.12.1995р. №935/28 «Про надання земельних ділянок» в частині надання підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-Ніко» земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 1,1200га, для обслуговування фізкультурно-оздоровчого комплексу в постійне користування та визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею від 07.02.1996р. №564, виданий підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-Ніко» (земельна ділянка площею 0,0457га вилучена рішенням міської ради IV скликання від 26.02.2004р. №388). Пунктами 5 та 6 даного рішення уповноважено департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради в особі директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельних ділянок зазначених у цьому рішенні, та виступити замовником на виконання робіт для надання послуг щодо визначення експертної грошової оцінки земельних ділянок зазначених у цьому рішенні. При цьому відповідач неодноразово звертався в Департамент щодо укладання договору авансового внеску та викупу земельної ділянки. Таким чином, відповідач вчиняв передбачені законодавством дії для оформлення права власності спірною земельною ділянкою, на якій було розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно, тому його поведінка не є протиправною. Проте, обставини зволікання або ухилення відповідача щодо укладення договору пайового внеску чи купівлі-продажу землі, зловживання своїми правами, у період з 25.06.2018 по 25.05.2021 років матеріали справи не містять. Сам Департамент відповідача не викликав. Крім цього, право постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 7310136300:10:001:0124 зареєстровано за ТОВ «Гермес-Ніко», що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.02.2021 року. На думку представника відповідача, станом на час звернення з позовом до суду та стягнення коштів за вказаний період, спірна земельна ділянка не була сформована, як об`єкт цивільних прав, право власності Територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради на земельну ділянку за кадастровим номером 7310136300:10:001:0124 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. При цьому, представник відповідача зауважила, що Чернівецька міська рада не надала доказів, що [PERSON] користується всією земельною ділянкою. Чернівецька міська рада жодним чином не обстежувала земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38661297 від 06.06.2015 року (а.с.17) за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно (будівлі фізкультурно- оздоровчого комплексу) за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчене 06.06.2015р. приватним нотаріусом Ішенко А.В., реєстровий номер 2463. Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 1,0743га, кадастровий номер 7310136300:10:001:0124 та зареєстрована 13.01.2017 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7306050792021 від 23.02.2021 року (а.с.12-14). Рішенням Чернівецької міської ради №666 від 12.04.2017р. (пункт 4) [PERSON] надано дозвіл на викуп земельної ділянки за адресою: проїзд Парковий, З, площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови код 03.15 (обслуговування фізкультурно-оздоровчого комплексу) (підстава: заява [PERSON] , зареєстрована 12.04.2017р. за №Б-2579/0-04/01, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2015р. №38661297, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.01.2017р. №НВ- 7301813792017). Пунктом 4.1 даного рішення, визнано таким, що втратив чинність, пункт 4 додатка 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 26.12.1995р. №935/28 «Про надання земельних ділянок» в частині надання підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-Ніко» земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 1,1200га, для обслуговування фізкультурно-оздоровчого комплексу в постійне користування та визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею від 07.02.1996р. №564, виданий підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-Ніко» (земельна ділянка площею 0,0457га вилучена рішенням міської ради IV скликання від 26.02.2004р. №388). Пунктами 5 та 6 даного рішення уповноважено департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради в особі директора департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельних ділянок зазначених у додатку до цього рішення, та виступити замовником на виконання робіт для надання послуг щодо визначення експертної грошової оцінки земельних ділянок зазначених у додатку до цього рішення. (а.с.19). Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №448 від 03.06.2020 року та від 22.02.2021р. №284, виданих відділом у м.Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) становить 7 135 715,00 грн. (а.с. 10-11). На підставі зазначених витягів працівниками Департаменту проведено розрахунки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування громадянином [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) у період з 08.09.2018р. по 07.09.2021р. (включно) без належних на те правових підстав, на яких розміщене належне [PERSON] нерухоме майно (нежитлові приміщення). За вказаний період, Відповідач безпідставно набув (зберіг) у себе кошти, що мали б бути сплачені у вигляді орендної плати за вказану земельну ділянку на загальну суму - 624 082,69 грн. (а.с.7). Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради звернувся до відповідача листом №04/01-08/3-04/4/2029 від 27.05.2021р. (а.с.8) з пропозицією про сплату безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю в сумі 624 082,69 грн. за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 1,0743га (кадастровий номер 7310136300:10:001:0124) без належних на те правових підстав, на яких розміщене належне йому нерухоме майно. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, даний лист 31.05.2021 року був отриманий [PERSON] особисто (а.с.9), однак відповідач в добровільному порядку зазначені кошти не сплатив. Відповідно до глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, підпункти 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України). Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній жилий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду ( висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16). Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (див. пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Отже, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. Таким чином, внаслідок набуття права власності на нежитлову будівлю, що розташована по [ADDRESS] , на сформованій земельній ділянці, площею 1,0743 га, кадастровий номер 7310136300:10:001:0124 відбулась заміна сторони у земельних правовідносинах, а тому відповідач має сплатити позивачеві кошти за фактичне користування земельною ділянкою у спірний період. Судом встановлено, що з 08.09.2018 року по 07.09.2021 року [PERSON] використовував спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував; при цьому, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення належного йому об`єкта нерухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно, [PERSON] надано дозвіл на викуп вищезазначеної земельної ділянки. Цього обов`язку відповідач не виконав, а отже без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі. Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Такий правовий висновок відповідає постановам Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12- 182гс 18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та внесена до Державного реєстру. При цьому, факт реєстрації спірної земельної ділянки у Держземкадастрі за колишнім користувачем ТОВ «Гермес-Ніко», на думку суду, не спростовує підставність заявлених позовних вимог. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284). Крім того, позивач обґрунтовував фактичний розмір недоотриманої орендної плати в розмірі 624 082,69 грн., визначений на підставі розрахунку Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76- 81, 89, 228, 229, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Обгрунтовуючи заявлену суму позивач зазначав про те, що Чернівецька міська рада при здійсненні розрахунків керувалася методикою нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»). Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №639/5391/19. Чернівецька міська рада надала до матеріалів справи витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки площею 1,0743 га. (а.с.10-11). Зроблений позивачем розрахунок заборгованості підтверджується належними доказами та є обґрунтованим. Таким чином, оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідачу [PERSON] , як фактичному користувачу земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника вказаної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Чернівецькій міській раді, на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Зазначене є підставою для задоволення заявлених позовних вимог. Крім того, доказів звернення відповідача [PERSON] щодо укладання договору авансового внеску та викупу земельної ділянки, зволікання або ухилення відповідача щодо укладення договору пайового внеску чи купівлі-продажу землі, зловживання своїми правами, у період з 08.09.2018 по 07.09.2021 років, матеріали справи не містять та представником відповідача суду не надано. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no.4241/03, в якому вказується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] - 624 082,69 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на користь Чернівецької міської ради. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 9361,24 грн.

Outcome: approved