Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У січні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 24 лютого 2013 року. Позовну заяву мотивує тим, що у сторін від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя в результаті чого сторони припинили спільне проживання близько 5 років тому. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила шлюб розірвати (арк. спр. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Процесуальні дії у справі 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 лютого 2013 року між сторонами [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (арк.спр.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копія свідоцтва про народження (арк.спр.6). Таким чином виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін неповнолітньої дитини та неможливість розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що їх шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки між сторонами припинені за п`ять років до подання позовної заяви, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, відповідач доказів на спростування зазначених обставин не надав, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved