Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Карлівської міської радизвернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ними здійснено виїзд у родину [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що остання проживає зі своїми трьому дітьми та двома дітьми свого померлого брата [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] , за інформацією Голобородьківського старостинського округу, виїхала до Російської Федерації, залишила своїх синів та тривалий час до них не приїздила. Мати дітей не підтримує з ними зв`язок, не телефонує, не цікавиться їх життям, здоров`ям та не забезпечує матеріально. [PERSON] на даний час є повнолітнім, а [PERSON] закінчив 9 класів Варварівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. Мати участі у його вихованні не приймала. У хлопця постійно виникають складнощі із представництвом його інтересів, у нього до цього часу відсутній паспорт. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 01.09.2021 року розглянуто питання на прийнято одноголосне рішення про підготовку висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З метою забезпечення законних інтересів дитини, виникла необхідність звернутися до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді від 10.11.2021 року у справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, не повідомила про причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 24.09.2004 року виконкомом Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області (а.с.3), його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Далі встановлено, що згідно довідки старости Голобородьківського старостинського округу №08-15/44 від 06.08.2021 року, мати [PERSON] - [PERSON] , зі слів односельців та [PERSON] - тітки неповнолітнього, виїхала до Російської Федерації, але дійсне її місце проживання невідоме (а.с.8), хоча, відповідно до довідки старости №08-15/48 від 13.09.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Довідкою в.о.директора Варварівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Карлівського району Полтавської області №203 від 06.08.2021 року, підтверджено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі своєю тіткою [PERSON] . Його мати [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, навчальний заклад протягом двох років шукав із нею зв`язок, але мати на телефонні дзвінки не відповідає і не приймає участі у навчанні і вихованні дитини. Батько дитини - [PERSON] помер (а.с.10). Рішенням Виконавчого комітету Карлівської міської ради №185 від 15.09.2021 року, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 2 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей та стягнути з нього аліменти на їх утримання. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, із відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved