Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивачка 02.09.2021 звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власницею будинку, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають і зареєстровані: [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука) окрім того, також зареєстрована, але не проживає її рідна сестра - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] добровільно вибула із спірного будинковолодіння двадцять років тому (у 2001 році), там не проживає. У зв`язку з цим, будь яких витрат по утриманню будинку в т. ч. по оплаті комунальних послуг відповідачка не несе, та не приймає участі в утриманні домогосподарства, в будинку відсутні будь-які особисті речі, одяг та документи відповідачки, вона втратила будь-який зв`язок зі спірним житлом. Оскільки відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, а вона несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг за кількістю зареєстрованих осіб, таке порушує її права. У зв`язку з наведеним змушена звертатися до суду. Просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.10.2021 ухвалою Городоцького районного суду Львівської області провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивачки у судове засідання 15.03.2022 подала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи. Відзиву чи заперечень на позов не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №135 від 12 травня 2021 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-769 від 15.05.2001 та зареєстровано в КП «Городоцьке БТІ» 29.08.2007 ( а.с.9,11). Згідно витягу №385 від 26.08.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб по [ADDRESS] , в будинку прописана позивачка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (онука), а також відповідачка [PERSON] . [INFO] (сестра). ( а.с.10) З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , такий складається з веранди, коридору, чотирьох кімнат, кухні та санвузла. Загальна площа вказаного будинку - 89,9 м. кв, яких 66,8 м. кв. - житлова, 23,1 м. кв. - допоміжна. ( а.с.16-19). Актами про фактичне місце проживання від 26.08.2021, 13.07.2021, 13.05.2021 та 14.06.2021, підтверджується, що відповідачка [PERSON] по [ADDRESS] фактично не проживає з 2001 року (а.с. 12-15). Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При цьому, у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз`яснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідачка [PERSON] у спірному житловому будинку, який належить позивачці, не проживає, вибула з житла, речей особистого вжитку та документів відповідачки у спірному будинку немає, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Суд вирішуючи питання судового збору, залишає такий за позивачкою, оскільки про таке вона просила у позовній заяві.

Outcome: approved