Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у кінці січня 2022 року з відкритих джерел у мережі Інтернет він дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем 24.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68344070. З постанови приватного виконавця вбачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем було вчинено виконавчий напис №3044 від 07.09.2021 року про стягнення з нього простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 293289,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 108516,93 грн., плати, сплаченої стягувачем у розмірі 1700,00 грн. Стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС». Будь-яких коштів у ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» він не брав, жодних договорів із відповідачем не укладав, ні нотаріус, ні відповідач не повідомляли його про наявність заборгованості та її розмір, у зв`язку з чим йому не відомо, на якій підставі нотаріусом вчинено виконавчий напис. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та дотриманні відповідачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами, а тому вважає, що виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. При цьому зауважує, що 21.01.2008 року між ним та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір Автопакет №755010/ФЛ, за яким у нього виникла заборгованість, стягнення якої проводиться за рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року у справі № 186/190/14-ц. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3044 виданий 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., згідно з яким з нього стягнуто заборгованість за сумою кредиту в розмірі 293289,00 грн. та прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 108516,93 гривень на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС». У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Руденко О.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРІНГС» у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, 28 січня 2008 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір «Автопакет» №755010/ФЛ, відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 12811,89 доларів США, для придбання автомобіля марки «Chevrolet», 2008 року випуску, з умовою - сплати процентів в розмірі 14,4 % річних, строком до 27 січня 2015 року. 31 січня 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору «Автопакет» №755010/ФЛ від 28 січня 2008 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по договору «Автопакет», яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 11017,89 долари США, що в еквіваленті складає 128358,41 гривень, заборгованості по відсотках - 5130,28 долари США, що в еквіваленті складає 59767,76 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за п.5.1 кредитного договору - 15 071,78 гривень, штрафу за невиконання зобов`язань за п.4.3.7 на підставі п.5.2 кредитного договору - 1281,19 доларів США, що в еквіваленті складає 14925,86 гривень, а всього стягнуто 218 123 (двісті вісімнадцять тисяч сто двадцять три) гривні 81 копійка. Також стягнуто на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в розмірі 1506,01 грн. 08 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРІНГС» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL2N78545. На підставі даного договору ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги за кредитними договорами в тому числі кредитним договором «Автопакет» №755010 від 28 січня 2008 року укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] . 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРІНГС» був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 3044 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРІНГС» заборгованості за укладеним між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» кредитним договором «Автопакет» №755010 від 28 січня 2008 року станом на 13 серпня 2021 року в сумі 401805,93 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 293289,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 108516,93 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1700,00 грн., а всього 403505,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. від 24 січня 2022 року, було відкрите виконавче провадження №68344070 по примусовому виконанню виконавчого напису №3044 від 07 вересня 2021 року. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачена можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. При цьому, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 29.11.2001 року не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за кредитними договорами, крім договорів, які були нотаріально посвідченні, що передбачає п.1 Переліку. Натомість в даному випадку суду не надано доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а складений в простій письмовій формі кредитний договір не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, про що вказано в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року №757/24703/18-ц. Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Крім того, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року у справі №186/190/14-ц з [PERSON] було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №755010 від 28 січня 2008 року, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 11 017,89 долари США, що в еквіваленті складає 128 358,41 гривень, заборгованості по відсотках - 5 130,28 долари США, що в еквіваленті складає 59 767,76 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за п.5.1 кредитного договору - 15 071,78 гривень, штрафу за невиконання зобов`язань за п.4.3.7 на підставі п.5.2 кредитного договору - 1 281,19 доларів США, що в еквіваленті складає 14 925,86 гривень, а всього стягнуто: 218123 (двісті вісімнадцять тисяч сто двадцять три) гривні 81 копійка, а також судовий збір в розмірі 1 506 (однієї тисячі п`ятиста шести) гривень 01 копійки, сплачені позивачем при пред`явленні позову до суду. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі №639/3156/16-ц якщо за рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Згідно з постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі №372/3743/15-ц реалізація кредитором права на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику, якщо договором не передбачено іншого порядку. Тому кредитор, звернувшись 31 січня 2014 року з позовом до позичальника про дострокове повернення кредиту фактично змінив строк виконання зобов`язання та з початку періоду, за який фактично могла утворитись заборгованість за договором за тілом кредиту та процентами (не пізніше 31.01.2014 року) до дня вчинення виконавчого напису (07.09.2021 року) минуло більше трьох років. Отже, спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, визначеного в ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом тільки щодо заборгованості, яка виникла в межах відповідних строків позовної давності. Крім того, як вказано вище строк повернення кредиту був визначений договором до 27 січня 2015 року, в подальшому був змінений кредитором зверненням до суду з позовом про дострокове повернення кредиту, натомість до суми заборгованості, яка мала стягуватись за виконавчим написом, включено суму простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 108516,93 грн, що були нараховані, як це вказано в тексті виконавчого напису, станом на 13.08.2021 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту. При цьому, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми. Тому нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань. Таким чином, вчиняючи 07 вересня 2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку щодо всієї суми заборгованості за тілом кредиту та процентами минуло більше трьох років, що відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлювало вчинення виконавчого напису про стягнення всієї суми боргу та спростовувало безспірність заявленої ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» суми заборгованості, а також на те, що до загального розміру заборгованості були включені суми, які не могли бути нараховані після закінчення строку кредитування та на те, що внаслідок визнання нечинною постанови КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами - на час вчинення виконавчого напису не передбачалась можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідчені при укладенні. За таких обставин, у нотаріуса не було достатніх підстав для вчинення виконавчого напису, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з даним позовом до суду, сплачено судовий збір по справі в розмірі 992,40 грн., 496,20 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved