Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявлений позов мотивує тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2005 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 644. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з [PERSON] не склалося, оскільки не зійшлись характерами, майнового спору не мають. З 2018 року та по теперішній час між сторонами сумісне ведення спільного господарства припинено. Дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, свої батьківські обов`язки не виконує і не подає належного чоловічого прикладу. Позивач не має можливості самостійно у повному обсязі утримувати неповнолітнього сина. У свою чергу, відповідач має повну цивільну дієздатність та має можливість надавати матеріальну допомогу малолітній дитині. З урахуванням викладеного, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судове засідання було призначене на 15 березня 2022 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у прохальній частині позову просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 02 вересня 2005 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 644. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено на [PERSON] (а.с.7). Суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим подальше ухвалення судом заходів для їх примирення суперечитиме моральним принципам суспільства. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вказані вимоги суд вважає такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13 січня 2009 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, [PERSON] до [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на дитину, останнім суду надано не було. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду 20 січня 2022 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. З позовної заяви вбачається, що позивач заявляє дві самостійні майнові вимоги, а саме, просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, що підтверджується долученою квитанцією, тобто за вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1). Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, позивачка була звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved