Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.102010, зі змінами від 09.11.2011, Стрижавська селищна рада здавала в оренду ПСП «Агрофірма Батьківщина» земельну ділянку площею 4,9214 га, що розташована в [ADDRESS] . Згідно з додатковою угодою № 3 від 24 листопада 2017 року, підписаною [PERSON] , та Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області були внесені зміни до договору оренди земельної ділянки б/н від 23 жовтня 2010 року, укладеного між Приватним підприємством «Агрофірма Батьківщина» як орендарем та Стрижавською селищною радою як орендодавцем. Відповідно до вказаних змін, замість орендаря ПП «Агрофірма Батьківщина» орендарем став [PERSON] , а орендна плата замість 4309 гривень, які сплачувало щорічно ПП «Агрофірма Батьківщина», стала 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Виходячи із тексту п. 1 додаткової угоди № 3, позивач її підписав, не будучи стороною договору оренди земельної ділянки б/н від 23 жовтня 2010 року. Більше того, даною Додатковою угодою припинено правовідносини між ПП «Агрофірма Батьківщина» як орендарем та Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області як орендодавцем. Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, спонукаючи його до укладення додаткової угоди № 3 від 24.11.2017, де передбачений розмір орендної плати 3%, не повідомила про те, що ще з 2012 року нею ж була затверджена нормативно-грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 7\~309 727,32 грн. При цьому, не укладаючи договір оренди, він не міг отримати вказану інформацію самостійно, яка є істотною умовою договору оренди. Укладаючи додаткову угоду до договору від 23.10.2017, яким передбачений розмір оренди для ПП «Агрофірма Батьківщина», яке належить депутату селищної ради, голові земельної комісії [PERSON] , що склав 4309 грн на рік, він вважав, що і для нього орендна плата буде співмірною. Після підписання ним додаткової угоди в 2017 році податкові органи щорічно висилали йому повідомлення-рішення на суму орендної плати 11465,16 грн, що відповідало його уявленню про розмір орендної плати, коли він підписував додаткову угоду. Сплачуючи орендну плату в розмірі 11465,16 грн протягом 2017, 2018, 2019 років на підставі податкових повідомлень-рішень, які формуються податковими органами на підставі інформації відповідача, він вважав, що орендна плата за землю є саме такою. Однак листом ГУ ДПС у Вінницькій області від 29.10.2020 його було повідомлено про те, що на підставі звернення відповідача були скасовані повідомлення-рішення від 30.06.2020 № 308067-5005-0228 на суму 11465,16 грн за 2020 рік; від 27.06.2019 № 202493-5006 на суму 11465,16 грн за 2019 рік; від 27.06.2018 № 297208-5002-228 на суму 11465,16 грн за 2018 рік, та направлено на його адресу три нових повідомлення-рішення за вказані періоди із сумами оренди, яка в 19 разів перевищує ту, що була вказана в попередніх рішеннях-повідомленнях. Підписуючи додаткову угоду № 3, він помилявся щодо правової природи цього правочину та не розумів, що не має права підписуватися в ньому, оскільки не є стороною договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010. Крім того, будучи неповідомленим відповідачем щодо розміру орендної плати в грошовому виразі та неповідомленим відповідачем про те, якою є нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, він помилявся щодо важливої обставини ціни оренди, тим більше що ПП «Агрофірма Батьківщина» платила за оренду 4309 грн на рік. Якби він був повідомлений про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та розмір оренди в грошовому виразі, яка на даний час складає 219\~291,82 грн на рік, то дану угоду він не підписував би, оскільки оренда ділянки за таку ціну є збитковою. Щодо строків позовної давності зазначив, що про порушення його прав він дізнався 29.10.2020, коли отримав листа від ГУ ДПС у Вінницькій області, в якому його було повідомлено про фактичний розмір орендної плати за земельну ділянку, яка збільшилась в 19 разів, тому трирічний строк позовної давності ним не пропущений. За таких обставин позивач був вимушений звернутись до суду за захистом свого права та просить визнати недійсною додаткову угоду № 3 до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, яка була підписана та укладена 24.11.2017. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 13.12.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.03.2021 від представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області згідно з ордером Парпальос В.В. надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позивач в позовній заяві зазначив, що Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області спонукала його до укладення додаткової угоди № 3 від 24.11.2017, однак дане твердження є хибним. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону, тому оспорювана угода не укладалась примусово. При цьому, позивач не наводить жодних доказів по даному факту, а також матеріали справи не містять доказів щодо врегулювання даного спору в досудовому порядку, а саме: щодо внесення змін до даного правочину або припинення його дії. Позивач зазначає, що в оспорюваній додатковій угоді вказаний високий розмір орендної плати 3 %, однак даний розмір відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трьох відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати дванадцяти відсотків нормативно грошової оцінки. Також 22.03.2021 від представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області згідно з ордером Парпальос В.В. надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій остання просить відмовити в задоволенні даного позову, оскільки оспорюваний правочин був вчинений у 2017 році. З часу підписання тексту оспорюваного правочину позивач був ознайомлений з його умовами, тому строк позовної давності минув. В судовому засіданні 16.11.2021 представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що згідно з договором оренди земельної ділянки від 23.10.2010, зі змінами від 09.11.2011, Стрижавська селищна рада надавала в оренду ПСП «Агрофірма Батьківщина» земельну ділянку площею 4,9214 га, що розташована в [ADDRESS] . Додатковою угодою № 3 від 24.11.2017, яка була укладена між Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області та [PERSON] , було змінено орендаря з ПСП «Агрофірма Батьківщина» на [PERSON] . Однак попередній договір не був розірваний, тому [PERSON] не мав права підписувати дану угоду, оскільки не є стороною договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010. Також при підписанні додаткової угоди Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області не попередила позивача, що в 2012 році була проведена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що є істотною умовою договору. Після укладення додаткової угоди позивач сплачував оренду на підставі повідомлень, які надходили з податкової. Якби Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області одразу було попереджено позивача про грошову оцінку земельної ділянки, то він би ніколи не підписував оспорювану угоду, однак цей факт не був доведений до позивача. Крім цього, в додатковій угоді відсутні відомості щодо кадастрового номера земельної ділянки, місця розташування, тому вона є недійсною. Представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області згідно з ордером [PERSON] в судовму засіданні 16.11.2021 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивач особисто підписав додаткову угоду та виявив своє волевиявлення на її підписання. При укладенні додаткової угоди були дотримані всі вимоги чинного законодавства та істотні умови договору, при цьому зазначення кадастровоного номера в угоді не є обов`язковою умовою. Щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, то дана інформація є загальнодоступною, яку можна без складнощів отримати. Крім того, строк позовної давності позивачем пропущений, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання 16.02.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області згідно з ордером Парпальос В.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розглянути справу в порядку письмового провадження без здійснення технічної фіксації засідання. В заяві також зазначила, що позивачу було достеменно відомо про всі умови оспорюваного правочину з моменту його укладання, на що він погодився та проставив особистий підпис. Крім цього, на даний час позивач вже використовував земельну ділянку п`ять років та сплачував орендну плату, чим підтверджував погодження з умовами договору, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 16.02.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах та їхні пояснення, надані в судовому засіданні, оцінивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010 Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області надавалась в оренду ПСП «Агрофірма Батьківщина» земельна ділянка площею 5,1714 га, розташована в [ADDRESS] , що підтверджується копією даного договору (а.с. 5-6). Згідно з договором про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, який було укладено 09.11.2011, були внесені зміни до п. 2 договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, а саме: викладено п. 2 в такій редакції: «В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,9214 га, за рахунок земель запасу селищної ради (господарські двори)», що підтверджується копією даного договору (а.с. 7). 24.11.2017 між Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області та [PERSON] була укладена додаткова угода № 3 до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, відповідно до якої перший абзац договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, який був укладений між Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області та Приватним підприємством «АГРОФІРМА БАТЬКІВЩИНА», було викладено в такій редакції: «Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області в особі селищного голови Короленко Таїсії Анатоліївни, яка діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення 29 сесії 07 скликання від 15.11.2017 № 33, з однієї сторони та орендар [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 12.07.1995, ДРФО № [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з другого боку, надалі разом іменуються «Сторони» домовились про нижчевикладене: п. 8 розділу «Орендна плата» викласти в такій редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, шляхом перерахування коштів на р/р 33212815700074, одержувач: Стрижавська селищна рада 18010900, ЄДРПОУ 04330007, МФО 802015, Банк одержувача: ГУДКСУ у Вінницькій області у розмірі, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки»; п. 9 розділу «Орендна плата» викласти в такій редакції: «Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі», що підтверджується копією даної додаткової угоди (а.с. 8). Листом Головного управління ДПС у Вінницькій області на адресу [PERSON] було направлено податкові повідомлення-рішення по орендній платі з фізичних осіб на 2018-2020 роки відповідно до інформації, наданої Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 16.09.2020, та роз`яснено, що згідно з п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 із змінами та доповненями податкові повідомлення-рішення від 30.06.2020 № 308067-5005-0228 на суму 11465,16 грн за 2020 рік, від 27.06.2019 № 202493-5006-0228 на суму 11465,16 грн за 2019 рік, від 27.06.2018 № 297208-5002-0228 на суму 11465,16 грн за 2018 рік скасовані, що підтверджується копією даного листа (а.с. 9), а також копіями вищевказаних повідомлень-рішень (а.с. 10, 11, 12, 13, 14). З відповіді на адвокатський запит, яка була надана Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області за № 2226/02-6 від 14.12.2020 адвокату Кухару О.І., убачається, що згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1223/0/195-18 від 07.12.2018, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 0520655900:02:009:1256 площею 4,6164 га, що розташована в [ADDRESS] , становить 7309727,32 грн (а.с. 19). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~203\~ЦПК України,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з положеннями статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 13\~Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. За змістом\~статей 1-6 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути, зокрема громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об`єднання та організації, а також іноземні держави. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частиною четвертою статті 124\~ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 792 ЦК України, передбачено, що майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, найму регулюються актами земельного законодавства \~ЗК України,\~Законом України «Про оренду землі». У\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~зазначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій\~статті 16 ЦК України. Слід зазначити, що стаття 204\~ЦК України регламентує принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, у справі про визнання недійсним договору оренди землі з указаних підстав суд повинен установити: чи дійсно порушуються права орендодавця у зв`язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених\~статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,\~в редакції\~чинній на\~час укладення\~оспорюваної угоди,\~істотними умовами\~договору оренди\~землі були:\~об`єкт оренди\~(кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); строк\~дії договору\~оренди; орендна\~плата із\~зазначенням її\~розміру,\~індексації,\~способу та\~умов розрахунків,\~строків,\~порядку її\~внесення і\~перегляду та\~відповідальності за\~її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі могли зазначатися інші умови. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 506/132/20 та постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 282/422/20. У пункті 8 розділу «Орендна плата» оспорюваної додаткової угоди № 3 до договору\~оренди земельної\~ділянки від\~23.10.2017, укладеної 24.11.2017\~між Стрижавською\~селищною радою\~Вінницького району\~Вінницької області\~та [PERSON] , зазначено, що «Орендна плата\~вноситься Орендарем\~у грошовій\~формі,\~шляхом перерахування\~коштів на\~р/р\~33212815700074,\~одержувач:\~Стрижавська селищна\~рада 18010900,\~ЄДРПОУ 04330007,\~МФО 802015,\~Банк одержувача:\~ГУДКСУ у\~Вінницькій області\~у розмірі,\~що становить\~3%\~від нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки». Тобто, в даному пункті не визначено точний розмір орендної плати. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що зазначений у пункті 8\~розділу «Орендна\~плата» додаткової\~угодивід 24.11.2017 розмір орендної плати з прив`язкою до «3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки» є незрозумілим та нечітко визначеним, оскільки сторони не зазначили конкретний розмір, який повинен сплачувати орендар. Тобто, із вказаних положень угоди неможливо визначити суму орендної плати, щодо якої сторони досягли згоди, що свідчить про невідповідність угоди вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі». Інші положення цієї угоди також не дають підстав дійти розуміння такої істотної умови як розмір орендної плати. Таким чином, умови оспорюваної угоди викладені з порушенням вимог статті 15 Закону України «Про оренду землі». Позивачем в позовній заяві заявлено декілька підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, а саме: в додатковій угоді відсутня істотна умова щодо розміру орендної плати; позивач помилився щодо правової природи цього правочину та не розумів, що не мав права підписувати його; позивача було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів та не надав жодного доказу, що він помилився щодо природи правочину, та що інша сторона правочину ввела його в оману. Під час розгляду даної справи представником Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було подано заяву про застосування строків давності. Згідно зі ст.ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до пункту 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди під час розгляду спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц). Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що строк позовної давності позивачем пропущено з таких підстав. Так, під час укладання додаткової угоди № 3 до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010 позивач [PERSON] був обізнаний, що даною додатковою угодою встановлюється орендна плата за земельну ділянку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, при цьому будь-яких заперечень з цього приводу у [PERSON] не було, про що свідчить власноручний підпис останнього. Крім того, [PERSON] протягом багатьох років користувався земельної ділянкою, сплачуюючи орендну плату. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. В момент підписання додаткової угоди № 3 до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2017, в якій було зазначено розмір орендної плати, [PERSON] знав, що конкретна сума орендної плати не зазначена і, користуючись земельною ділянкою в 2017-2020 роках, це його влаштовувало. Тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що про порушення свого права він дізнався лише 29.10.2020, коли отримав лист від ГУ ДПС у Вінницькій області. Позивачу не складало труднощів щодо отримання інформації про розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Позивач звернувся до суду з позовом 25.01.2021, що підтверджується штампом Вінницького районного суду Вінницької області, який проставлений на позовній заяві, тобто, поза межами строку позовної давності, клопотання про поновлення строку до суду не подавав, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Тому суд дійшов висновку про доцільність застосування строку позовної давності за заявою представника відповідача та про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав його спливу.

Outcome: dismissed