Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Рух справи 13.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 13.10.2021, за підписом представника позивача - адвоката Леонтьєва Є.О. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 111529 від 08.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в загальній сумі 38 890,68 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 19.10.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.10.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В обгрунтування позовних вимог вказується, зокрема, на те, що на початку вересня 2021 року [PERSON] стало відомо про існування відкритого 25.08.2021 приватним виконавцем Сіщуком В.В. виконавчого провадження ВП 66598935 щодо примусового виконання виконавчого документу - виконавчого напису № 111529 виданого 08.06.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. В позові зазначається, що після ознайомлення в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП) з матеріалами ВП № 66598935 було встановлено, що це виконавче провадження було відкрито на підставі: -заяви уповноваженого представника ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу; - виконавчого напису від 08.06.2021 року приватного нотаріуса Остапенко Є.М., який зареєстровано в реєстрі за № 111529. Вказується, що безпосередньо від приватного виконавця Сіщука В.В. було отримано фотокопію виконавчого документа, на підставі якого було відкрито ВП № 66598935. На думку позивача, під час вчинення цього нотаріального акту приватний нотаріус вийшов за межі повноважень наданих йому законом, оскільки вчинив цей акт на підставі не існуючої правової норми - пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, положення якого втратили чинність після часткового скасування постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 (номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) акту законодавства, яким вводилися в дію ці положення - Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тобто - національне законодавство України взагалі не передбачає можливості стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин в позасудовому, безспірному порядку засобом вчинення нотаріусом виконавчого напису, у випадку укладення кредитного договору без нотаріального посвідчення Також, позивач звертає увагу на те, що в АСВП серед матеріалів ВП № 66598935 відсутній примірник нотаріально посвідченого кредитного договору № R53100254173В від 22.05.2012, або іншого документу, який відповідав би вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 глави 12 розділу І, та пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595) до документів, які встановлюють заборгованість, та на яких нотаріуси мають право вчиняти виконавчі написи. В той же час, позивач вказує, що не впевнений що він укладав з ПАТ "ВТБ Банк" саме кредитний договір № R53100254173В від 22.05.2012. Одночасно, зазначає, що він взагалі ніколи не укладав з ПАТ "ВТБ Банк" будь-яких нотаріально посвідчених договорів, тому він вважає що ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" (відповідач) звертаючись до приватного нотаріуса Остапенко Є.М. з заявою про вчинення нотаріальної дії не виконав вимоги закону, та не надав ні оригіналу будь-якого нотаріально посвідченого кредитного договору, укладеного між [PERSON] (позивачем). Вказуючи на ознаки невідповідності вимогам закону дій приватного нотаріуса Остапенко Є.М. під час вчинення ним 08.06.2021 виконавчого напису, який зареєстровано в реєстрі за № 111529, та стан неузгодженості та спірності вимог ТОВ "Фінансова компанія " Еліт Фінанс" до [PERSON] про сплату боргу за кредитним договором № R 53100254173В від 22.05.2012 в загальній сумі стягнення 38 890,68 грн, розпорядженням щодо примусового стягнення за межами строків позовної давності якого є цей виконавчий напис, позивачем заявлено позовну вимогу про визнання виконавчого напису від 08.06.2021 приватного нотаріуса Остапенко Є.М., який зареєстровано в реєстрі за № 111529, таким, що не підлягає виконанню. Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому, суд враховує, що наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем 29.10.2021 ухвали суду від 20.10.2021, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї. Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи 08.06.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 111529 (а.с. 34) за змістом якого: - Запропоновано стягнути з [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40340222, якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 201807-1/2 від 24.07.2018, якому ПАТ «ВТБ Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 14359319, на підставі Договору відступлення права вимоги № 07111вб(нв) від 07.11.2014, відступлено право вимоги за кредитним договором № R53100254173В від 22.05.2012, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] - Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ ФК «Еліт Фінанс», стягнувши з [PERSON] за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно, суму у розмірі: - 29 924,79 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 7 415,89 - заборгованість за відсотками та комісією; - 1 500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями; - 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 38 890,68 грн. 25.08.2021 приватним виконавцем Сіщук В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66598935 з примусового виконання виконавчого напису № 111529 виданого 08.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 38 890,68 грн. Звертаючись до суду з позовом у даній справі [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки, виконавчий напис вчинений поза межами строку позовної давності та за відсутності: доказів про безспірність заборгованості, а також оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Норми права, які застосував суд та мотиви суду За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001). Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.06.2021, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що зі змісту оскарженого виконавчого напису не вбачається, що його вчинено на підставі нотаріально посвідченого договору. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано. Таким чином, матеріалами справи не спростовано, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Отже, оскільки, судом не встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскарженого виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 362,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (908,00 грн, а.с. 43) та заяви про забезпечення позову у справі (454,00 грн, а.с. 50). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В позові у порядку, визначеному ст. 134 ЦПК України визначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу у сумі 2 500,00 грн. Суд зазначає, що ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Суд звертає увагу на те, що до позову, зокрема, додано договір про надання правової допомоги від 05.10.2021 № 2021_10_01, укладений між [PERSON] та адвокатом Леонтьєвим Е.О., за змістом п.п. 3.4, 3.5 якого по досягненню в процесі надання правової допомоги окремих результатів, та/або погоджених сторонами етапів виконання цього договору, складається акт про прийняття клієнтом виконання адвокатом зобов`язання за договором про надання правової допомоги, який підписується обома сторонами. В акті вказується склад наданої адвокатом правової допомоги та її вартість. Акт вважається погодження сторонами, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату у письмовій формі обґрунтовані заперечення щодо змісту цього акту. Оскільки наразі матеріали справи відповідного акту не містять, то суд вважає передчасним вирішення питання щодо відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved