Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Долженко О.М., звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої також входить право на земельну частку (пай), розміром 3,90 га в умовних кадастрових гектарах, на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, без визначення меж цієї частки в натурі. На момент смерті баби, позивач постійно проживав з нею та був зареєстрований з нею за одною адресою. Тобто, [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] п`ятої черги. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач є таким, що прийняв спадщину померлої баби, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.За життя померла перебувала у трудових відносинах з КСП «Жовтень» на території Заводської міської ради (колишньої- Бодаквянської сільської ради) Миргородського (колишнього- Лохвицького) району Полтавської області, та являлася членом даного сільськогосподарського підприємства. При проведенні розпаювання землі в господарстві, [PERSON] була членом КСП «Жовтень» та отримала право на земельну частку (пай) розміром 3,90 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, про що отримала Сертифікат серії ПЛ № 0052204. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] не отримала, а зазначений сертифікат був втрачений. 29.09.2021р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Пазинича Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Цього ж дня нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки: відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку; право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] в Державному Реєстрі речових прав не зареєстровано; відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки позивача з померлою [PERSON] . Просить суд визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після померлої [INFO] баби [PERSON] , право на земельну частку (пай) площею 3,90 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж внатурі на території Заводської міської ради (колишньої- Бодаквянської сільської ради) Миргородського (колишного- Лохвицького) району Полтавської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0052204, виданого на ім`я [PERSON] згідно розпорядження Лохвицької райдержадміністрації від 05.08.1996 року за № 381. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.01.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 22). Ухвалою суду від 14.03.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 47). В судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Долженко О.М. на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 48). Представник відповідача- Заводської міської ради Полтавської області на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів (а.с. 29-30). Третя особа- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Пазинич Р.В. про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] (а.с. 11, 12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свіцтвом про сметь серії [NUMBER] від 06.06.2006 року (а.с. 10). Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої також входить право на земельну частку (пай), розміром 3,90 га в умовних кадастрових гектарах, на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, без визначення меж цієї частки в натурі. [PERSON] з 02.07.2002 року постійно проживав з [PERSON] та був зареєстрований з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач є таким, що прийняв спадщину померлої баби, оскільки постійно проживав нею на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.За життя померла перебувала у трудових відносинах з КСП «Жовтень» на території Заводської міської ради (колишньої- Бодаквянської сільської ради) Миргородського (колишнього- Лохвицького) району Полтавської області, та являлася членом даного сільськогосподарського підприємства. При проведенні розпаювання землі в господарстві, [PERSON] була членом КСП «Жовтень» та отримала право на земельну частку (пай) розміром 3,90 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, про що отримала Сертифікат серії ПЛ № 0052204, що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 29-16-0.2014-664/41-21 від 09.11.2021 року (а.с. 15). 29.09.2021р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Пазинича Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 38 звор. бік). Цього ж дня нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки: відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку; право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] в Державному Реєстрі речових прав не зареєстровано; відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки позивача з померлою [PERSON] (а.с. 44). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи, що позивач не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що позбавляє [PERSON] можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту. Судові витрати суд вважає залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved