Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] пред`явила у суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач несе всі витрати на своє утримання самостійно. У зв`язку з навчанням на денній формі він не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток. Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання батьком своєї дитини, яка продовжує навчання. Добровільно матеріальну допомогу відповідач не надає. За таких обставин позивач пред`явила вищезазначений позов у суді. У судове засідання сторони з`явилися, кожна з сторін підтримала свої позиції, викладені в заявах по-суті справи. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджено відповідним Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до довідки Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 07.10.2021 року № 1317 [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання Інженерно-технологічному інституті. Рік закінчення - 30.06.2022 року. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Ст. 199 СК України визначає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, СК України чітко передбачає, що у разі продовження навчання повнолітніми дітьми батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 річного віку у разі можливості це здійснювати. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано суду жодного доказу своєї неплатоспроможності надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчання. Враховуючи вищезазначене, а також ч. 2 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 185, 191, 198-201 СК України,

Outcome: partial