Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

24.11.2021р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.12.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№25). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 09.06.2012р. в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом №216. Від шлюбу у них з чоловіком [INFO] народився син [PERSON] . Причиною припинення шлюбних стосунків є протилежні погляди на шлюб, між подружжям втрачено почуття любові та поваги. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, позивачка вважає, що родина розпалася остаточно, примирення з чоловіком неможливе. Позивачка в заяві до суду від 14.03.2022р. підтримала поданий позов та просила ухвалити рішення за її відсутності. Також зазначила, що бажає залишити прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] », а також повідомила, що подружжя остаточно припинило шлюбні відносини з листопада 2021р. по причині різних поглядів на життя та сім`ю, через що між ними виникали конфлікти. В цій заяві позивачка також просила не стягувати на її користь з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору (а.с. № 40). Відповідач в заяві до суду від 14.03.2022р. зазначив, що визнає позовні вимоги. Також, підтвердив період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме - листопад 2021р., по причині різних поглядів на життя та сім`ю, через що між ними виникали конфлікти. Так само як і позивачка, відповідач просив ухвалити рішення за його відсутності (а.с. №41). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 14.03.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 14.03.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.06.2012р. в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом №216 (а.с. №18). Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 19). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя та сім`ю, через що між ними виникали конфлікти та що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2021р., та з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з листопада 2021р., з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. По тексту рішення суду період та причина остаточного припинення шлюбних стосунків зазначається, виходячи з тих причин та строків, які сторони зазначили в заявах до суду від 14.03.2021р. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 40). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачка в заяві до суду від 14.03.2022р. (а.с. № 40) просила не стягувати на її користь судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову, ці судові витрати суд відносить на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved