Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 13 481,08 гривні заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в сумі 2 270,00 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номера від 16 лютого 2018 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив їй кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 11 000,00 гривень. Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 18 жовтня 2021 року у неї перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 13 481,08 гривні, з яких: по простроченому тілу кредиту - 10 837,44 гривні, по прострочених відсотках - 2 643,64 гривні. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 13 грудня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримала особисто 10 січня 2022 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 13 грудня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 16 лютого 2018 року [PERSON] як споживач отримала у Приватбанку та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за двома типами кредитного продукту: Універсальна, Універсальна ГОЛД. Цього ж дня, 16 лютого 2018 року, [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У цій заяві вказано, що відповідач відповідно до ст.634 ЦК України приєднується у повному обсязі до Умов та правил надання банківських послуг Банком, які розміщенні на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за адресом privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять Договір банківського обслуговування, примірник якого погодився отримати шляхом самостійного роздрукування. За цим Договором відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до 12/21, встановленим кредитним лімітом в розмірі 11 000,00 гривень, який в подальшому зменшувався, зокрема: 20 квітня 2019 року до 10 500,00 гривень, а з 22 грудня 2020 року становив 0,00 гривень, що підтверджується наданими Банком довідками. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач як кредитодавець зобов`язаний довести надання відповідачу як позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а також розміру процентної ставки за його користування. При цьому слід урахувати, що проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Предметом позову у цій справі є кредитна заборгованість за договором від 16 лютого 2018 року в загальній сумі 13 481,08 гривень, яка згідно з позовними вимогами Банку утворилася станом на 18 жовтня 2021 року і складається із простроченого тіла кредиту в сумі 10 837,44 гривень та прострочених відсотків в сумі 2 643,64 гривень. На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної анкети-заяви, довідок про видані кредитні картки та встановлені кредитні ліміти, Банк надав підписану відповідачем інформаційну довідку про умови кредитування за кредитними картами "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", примірник Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунки заборгованості за період 16.02.2018 - 18.10.2021 та виписку по картковому рахунку відповідача за період 16.02.2018 - 19.10.2021. Із розрахунків заборгованості та виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що за користування кредитним лімітом Банк нараховував і списував відсотки з 16.02.2018 по 31.07.2020 за щомісячною ставкою 3,6%, а починаючи з 01.08.2020 - 3,5 %. Ураховуючи положення ст.ст.1048, 10561 ЦК України, наявні підстави вважати, що такі процентні ставки є договірними. Проте, як вбачається зі змісту підписаної відповідачем анкети-заяви, такої істотної умови як процентна ставка і її розмір за користування кредитним лімітом ця анкета-заява не містить. Як на підставу для здійснення нарахувань по відсотках за ставками 3,6% та 3,5% Банк у позовній заяві посилається на Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови і Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Доданий до позову примірник Умов та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містить підпису відповідача, тому не може бути належним доказом, оскільки не свідчить про ознайомлення відповідача з цими Умовами та Правилами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Інших достовірних підтверджень того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, матеріали справи не містять. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" взагалі містить чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні умови кредитування. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, по справі не встановлено. До того ж цей витяг з Тарифів також не підписаний відповідачем. З огляду на викладене надані Банком Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, а також витяг з Тарифів не можуть розцінюватись як невід`ємна частина кредитного договору. У зв`язку із цим відсутні й підстави для огляду веб-сайту Банку в порядку ст.85 ЦПК України, оскільки вчинення цієї процесуальної дії жодним чином не впливає на зроблені судом вище викладені висновки. У підписаній відповідачем 16 лютого 2018 року інформаційній довідці про умови кредитування за кредитними картами "Універсальні" та "Універсальна ГОЛД", яка за своїм змістом є Паспортом споживчого кредитування, наведені процентні ставки за цими обома кредитними продуктами, однак ця інформаційна довідка не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, а підтверджує лише виконання Банком вимог ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" щодо надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит. За змістом ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" (у чинній на дату підписання анкети-заяви редакції) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Отже, підписанням інформаційної довідки про умови кредитування за кредитними картами "Універсальні" та "Універсальна ГОЛД" відповідач лише підтвердив своє ознайомлення з умовами кредитування за цими двома кредитними продуктами. При цьому в тексті цієї інформаційної довідки зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наданої в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведення кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також вказано, що зазначена в паспорті інформація надана 16 лютого 2018 року та зберігає чинність і є актуальною лише до 03 березня 2018 року. Таким чином, враховуючи відсутність по справі підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови щодо сплати процентів за користування кредитом, заявлена Банком вимога про стягнення з відповідача цієї складової в сумі 2 643,64 гривень є безпідставною, через що задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості по тілу кредиту, то суд встановив таке. До стягнення позивач заявляє 10 837,44 гривень простроченого тіла кредиту. Із банківської виписки вбачається, що відповідач регулярно користувалася наданим Банком кредитом та вносила кошти на картковий рахунок для його погашення. Так, із цієї виписки встановлено, що відповідач фактично використала кредитних коштів на загальну суму 22 559,86 гривень, за користування кредитними коштами Банк нарахував відсотки в загальній сумі 16 164,90 гривень. Крім цього, за рахунок наданих відповідачу кредитних коштів Банк списував платежі за страховкою "Захист на кожен день" в загальній сумі 420,00 гривень, що не передбачено укладеним між сторонами договором. Випискою з карткового рахунку відповідача та розрахунками заборгованості підтверджується та обставина, що внесені відповідачем кошти на погашення кредитної заборгованості Банк зараховував не лише на погашення тіла кредиту, а й на погашення нарахованих Банком сум по відсотках. За доводами Банку відповідач зобов`язана була погасити фактично використані кошти (тіло кредиту), нараховані відсотки та страхові платежі, що в сукупності складає 39 144,76 гривень (22 559,86 + 16 164,90 + 420,00). За рахунок власних коштів відповідач погасила кредит на загальну суму 25 663,68 гривень, що підтверджується як її банківською випискою, так і зробленим Банком розрахунком. Різниця між нарахованими Банком складовими (тіло кредиту, відсотки, страхові платежі) та внесеними відповідачем коштами в рахунок погашення боргу становить 13 481,08 гривень (39 144,76 - 25 663,68), що є рівним загальній сумі заявленої Банком в позові заборгованості по тілу кредиту та відсотках (10 837,44 + 2 643,64 = 13 481,08). Проте, як встановлено вище, нарахування і списання відсотків, а також страхових платежів, Банк проводив безпідставно, оскільки таких істотних умов укладеним з відповідачем кредитним договором не передбачено і відповідач на них не погоджувалась. Встановлені у справі фактичні обставини договірних правовідносин між сторонами вказують на те, що відповідач зобов`язана повернути Банку лише фактично отримані та використані нею як позичальником кредитні кошти. Відповідач фактично використала кредитних коштів в сумі 22 559,86 гривень, а повернула кредит на суму 25 663,68 гривень, тобто на 3 103,82 гривні більше. Ця надлишкова сума вочевидь покриває навіть заявлену Банком до стягнення суму прострочених відсотків (2 643,64 гривень). Зазначене без сумніву свідчить про відсутність у відповідача перед Банком заборгованості по тілу кредиту. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оскільки позивач не довів і не підтвердив належними доказами наявності у відповідача заборгованості за укладеним 16 лютого 2018 року кредитним договором, у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed