Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, заінтересована особа: приватний нотаріус Борисова О.С. із заявою про встановлення факту належності документів. Заява мотивована тим, що 18.09.2018 тітка заявника [PERSON] , [INFO] , вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Романко Л.І., який зареєстровано того ж дня у реєстрі нотаріальних дій під № 336 та внесено до спадкового реєстру під № 63008555, згідно з яким заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві приватної власності Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина на належне їй майно. 25.10.2021 [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Борисової Олени Станіславівни. Однак, як виявилось при перевірці тексту заповіту від 18.09.2018 року, при написанні прізвища заявника допущено помилку, а саме зазначено: «заповідаю - [PERSON] , [INFO] », замість « [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до листа приватного нотаріуса Борисової О.С. від 18.01.2022 за № 3/01-16, у зв`язку з розбіжностями у прізвищі спадкоємця за заповітом, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Оскільки вказані розбіжності створюють для [PERSON] перешкоди в реалізації його права на спадкування, а виправити вищевказану помилку у позасудовому порядку неможливо, то заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито по ній провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.03.2022. Заявник в судове засідання з`явився, просив суд задоволити заявлені вимоги, розглянути справу без його участі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши обставини справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являлась власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що стверджується інформаційною довідкою № 296657312 від 27.01.2022, що наявна в матеріалах справи. 18.09.2018 [PERSON] вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Романко Л.І., який зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій під № 336 та внесено до спадкового реєстру під № 63008555. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії вказаного заповіту, [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві приватної власності Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після чого відкрилася спадщина на належне їй майно. 25.10.2021 [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Борисової Олени Станіславівни. В судовому засіданні, при перевірці тексту заповіту від 18.09.2018 року, виявлено допущену при написанні прізвища спадкоємця помилку, а саме зазначено: «заповідаю - [PERSON] , [INFO] », замість « [PERSON] , [INFO] ». Згідно листа приватного нотаріуса Борисової О.С. № 3/01-16 від 18.01.2022, оригінал якого наявний в матеріалах справи, у зв`язку із виявленими розбіжностями в прізвищі спадкоємця за заповітом (ім`я, по-батькові, число, місяць та рік народження - співпадають), заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Оскільки ніхто не має права внести зміни до заповіту, то задля уникнення порушення спадкових прав [PERSON] , останній і звернувся до суду із даною заявою, в підтвердження якої надав наступні доводи, підтверджені судом в ході судового розгляду. Згідно наявної в матеріалах справи копіїсвідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.1971 року, прізвище, ім`я та по-батькові - [PERSON] , дата народження [INFO] . Як вбачається із копії паспорту заявника серії [NUMBER] , що виданий 31 березня 2006 року Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській області, також зазначені прізвище, ім`я та по-батькові: [PERSON] , дата народження [INFO] . Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 09.02.1999 року свідчить про присвоєння ідентифікаційного номеру [NUMBER] [PERSON] . Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Часом відкриття спадщини є день смерті особи,визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Таким чином, встановлення факту належності [PERSON] заповіту від 18.09.2018 дійсно має для останнього юридичне значення, а тому суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved