Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивований тим, що між сторонами 14.03.2013р. було укладено шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області розірвано 29.06.2021р. За час перебування у шлюбі, тобто в період із 14.03.2013р. по 30.07.2021р., подружжя набуло у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 70,5 кв.м. На даний час у сторін виникають непорозуміння з приводу користування і володіння спільним майном. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS] загальною площею 70,5 кв.м. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 27.10.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову і забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] ; заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо накладеного арешту на зазначене майно до моменту вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою суду від 17.11.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подала заяву про визнання позову та клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу до 1000 грн. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2021 р. у справі №127/4804/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 14.03.2013 року, актовий запис №467. Рішення набрало законної сили 30.07.2021 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.Б. (реєстр. №459 від 24.10.2013 року) [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру під [ADDRESS] загальною площею 70,5 кв.м, за ціною 202 000 грн. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №278001398 від 04.10.2021 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] Відповідно до відповіді на адвокатський запит із Вінницької міської ради за вих. 01-00-011-69907 від 20.10.2021 року, щодо адреси будинку на колишній території Лука-Мелешківської сільської ради вбачається наступне. За інформацією Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради реєстрація земельних ділянок та житлових будинків в с. Лука-Мелешківська в цьому житловому масиві проводилася за адресою [ADDRESS] . На виконання Постанови Верховної Ради України від 13.05.2015 року № 401-VІІІ «Про зміну і встановлення меж міста Вінниці і Вінницького району Вінницької області» включено у межу міста Вінниці Вінницької області землі Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району. Відповідно до рішення Вінницької міської ради від 28.08.2015 року №2261 «Про включення в адресну схему переліку [ADDRESS] , які затверджені рішенням виконкому від 30.07.2015 року №1663», затверджена нова назва вулиці та включена в цілому до адресної схеми м. Вінниці вулиця Отамана Сітка. Відповідно до «Переліку назв вулиць, проспектів, бульварів, провулків, проїздів та площ м. Вінниці», затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 24.06.2016 року №333», входить і [ADDRESS] . Відповідно до п. 7 рішення виконавчого комітету міської ради від 22.06.2017 року №1495 житловому будинку на бувших землях Лука-Мелешківської сільської ради по [ADDRESS] Обслуговуючого кооперативу «Райдужний квартал», розташованого на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер №0510100000:03:132:0039, присвоєно адресу [ADDRESS] . Згідно із\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 і ч. 3\~ст. 355 ЦК України\~майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 3\~\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,\~\~якщо інше не встановлено договором\~\~або законом. Згідно із\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпоряджання спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1\~ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом, відповідно подружжя не досягло згоди про порядок поділу майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також, ч. 1\~ст. 70 СК України\~визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Норма п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з абзацом 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 16 ЦК України\~встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно з ч. 1 та ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та відповідачем у заяві про визнання позову, та оцінивши, відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Доказів про те, що спірне нерухоме майно є особистою приватною власністю відповідача, суду не надано. Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони проживали у квартирі [ADDRESS] , на спільні кошти здійснювали у ньому ремонті роботи, купували меблі, тощо. Шлюбний договір між подружжям не укладався, згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними не було досягнуто, обставини для відступлення від засади рівності часток подружжя у спільній сумісній власності відсутні. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя, а частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними по Ѕ кожному. Враховуючи вищезазначене, а також положення\~ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/2 частку у даному майні. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 3159,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000, 00 грн. Представником позивача подано детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №208/21-ц від 01.10.2021 року. Такі витрати складаються з: з 2\~000, 00 грн. за зустріч та надання консультації клієнтові, укладання договору про надання професійної правничої допомоги та додатку до неї, визначення правової позиції в подальшому під час підготовки та подання позовної заяви до суду; 2000 грн. опрацювання законодавчої бази з приводу підготовки позовної заяви, аналіз судової практики, збір та опрацювання матеріалів доказової бази, консультації з цього приводу, замовлення звіту про оцінку майна;2000 грн. підготовка позовної заяви з додатками до неї щодо поділу майна подружжя, сплата судового збору, а також надсилання до Вінницького міського суду Вінницької області, а також підготовка та надсилання відповідачеві та до суду детального опису робіт (наданих послуг) у справі. Відповідач подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначено про те, що між сторонами не було спору щодо виділу позивачу Ѕ частини квартири із спільної сумісної власності в спільну часткову. Відповідач на сьогодні не працює та має на утримані двох малолітніх дітей і просить визначити судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.\~ За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи лише має бути сплачено. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього\~Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved