Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 19.06.2019р. уклав із відповідачем кредитний договір за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 44,4% відсотків щомісячно на суму залишку заборгованості. Договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 26.05.2020р. становить 19804,61 грн. та складається з 11792,05 грн. заборгованості за кредитом, 8012,56 грн. заборгованості по відсотках. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 22.06.2020р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, де вказала, що кредитні кошти у позивача вона не отримувала та договорів не підписувала. У зв`язку з цим, нею до органів поліції було подано заяву про вчинення злочину, за якою на даний час триває кримінальне провадження. Ухвалою від 09 грудня 2020 року за клопотанням відповідачки розгляд справи переведено в загальне провадження. За клопотанням представника відповідачки, ухвалою від 31 серпня 2021р. по справі призначено судову-почеркознавську експертизу а також витребувано у позивача докази для її проведення - оригінал анкети-заяви, який перебуває у володінні позивача. Позивач пояснень щодо відзиву не надав. Жодних клопотань або заяв до суду не направив. Представник позивача в жодне судове засідання не з`явився, при чини неявки суду не повідомив. На виконання ухвали суду від 31.08.2021р., позивач надав письмові пояснення про те, що оригінали кредитної справи до суду він надати не може, оскільки оригінали було вилучено з архіву слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Вікленком О.А. на підставі ухвали слідчого судді. В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували та пояснили що [PERSON] не укладала кредитних договорів із позивачем, та ніяких грошей від А-Банку не отримувала. В анкеті-заяві стоїть не її підпис і на фотографії, що була зроблена в А-Банку при видачі кредиту, паспорт тримає інша жінка, яка не схожа на [PERSON] . Окрім того, позивач ухилився від почеркознавської експертизи, оскільки не надав до суду витребуваний оригінал анкети-заяви із підписом начебто [PERSON] . Також, банк ввів суд в оману, посилаючись на те, що оригінали вилучено слідчим, оскільки, згідно до матеріалів досудового розслідування, слідчий вилучив у банку копію цього документу. Суд, вислухавши представника відповідачки та відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 19.06.2019 року від імені [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідно до даної анкети-заяви, позичальник погодився, що договір складається з даної заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів, правил користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованим в рекламному буклеті. (а.с. 4, зворотній бік). До анкети-заяви додано витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також тарифи користування кредитною карткою «Універсальна Gold», які не містять підпису позичальника. (а.с. 5-10) Згідно до розрахунку позивача, заборгованість позичальника станом 26.05.2020р. становить 19804,61 грн. та складається з 11792,05 грн. заборгованості за кредитом, 8012,56 грн. заборгованості по відсотках. (а.с. 4) 06.07.2020р. за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за нмоером 1202022051000405 було внесено відомості про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, із зазначенням про те, що в період часу з 18.06.2019р. по 04.07.2019р. невстановлені особи шахрайським шляхом з використанням підробних документів отримали кредити у фінансових установах ПАТ «ПУМБ», АТ «А-Банк», АТ «Альфа-Банк», Ломбард «Благо», чим спричинили шкоду [PERSON] . Постановою слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Вікленка О.А. від 07.07.2020р. [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальному провадженні (а.с. 26-27) За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч. 1, 2, 3 ст. 77, 79, 80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч. 1, 5, 6 ст. 81, ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачкою [PERSON] на підтвердження своєї позиції про те, що кредитний договір замість неї підписувала невідома особа, заявила клопотання про проведення судової почеркознавської експертизи анкети-заяви на отримання кредиту. Проведення такої експертизи, згідно методики проведення експертизи, можливе виключно за оригіналом документу, на якому поставлено підпис особи. Зокрема, відповідно до абз. 2 п. 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 3 листопада 1998 р. за № 705/3145, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Ухвалою від 31.08.2021р. судом було призначено судово-почеркознавську експертизу, а також витребувано у позивача оригінал «анкети-заяви» від 19.06.2019р. При цьому, позивачу роз`яснено наслідки ухилення від проведення експертизи за ст.109 ЦПК України. Позивач АТ «Акцент-Банк» ухвалу суду щодо надання оригіналу анкети-заяви не виконав та письмово повідомив суд про те, що оригінал кредитної справи за договором від 19.06.2019р. вилучив слідчий СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Вікленко О.А. і до цього часу оригінали до архіву не повернуті. Представник відповідача на спростування цих відомостей надав до суду копії матеріалів досудового розслідування, серед яких: протокол вилучення документів та ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, згідно до яких, за ухвалою слідчого судді слідчим було вилучено з АТ «Акцент-Банк» не оригінали, а копії документів, у тому числі - анкети-заяви. Згідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд констатує, що позивач АТ «А-Банк» ухилився від проведення експертизи та не надав до суду оригінал анкети-заяви від 19.06.2019р., що у свою чергу тягне за собою настання наслідків, передбачених ст.109 ЦПК України. Більш того, в матеріалах досудового розслідування, копії яких надані до суду, міститься фотографія жінки позичальниці з паспортом, зроблена при отриманні кредиту, і дана особа візуально не є схожою з відповідачкою [PERSON] . За таких обставин, під час розгляду справи судом не встановлено факту підписання [PERSON] анкети-заяви від 19.06.2019р., та, відповідно не встановлено факту укладення 19.06.2019р. кредитного договору між позивачем та [PERSON] , у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Що стосується розміру судових витрат позивача на правову допомогу, судом встановлено наступне. Відповідачка [PERSON] уклала з адвокатом Александровою Т.В. 27.10.2020р. договір про надання правничої допомоги. Відповідно до додаткової угоди від 31.08.2021р., укладеного до даного договору, адвокат та клієнт погодили, що строк дії договору продовжено до 27.10.2022р. Відповідно до розрахунку гонорару адвоката від 27.10.2021р., що є додатком №1 до вказаного договору про надання правничої допомоги, а також акту про надання правової допомоги від 24.12.2021р., витрати відповідачки на правову допомогу становлять 12000,00 грн., та складаються з адвокатських послуг щодо складання позову, складання заяви щодо застосування практики Верховного Суду, складання клопотання про призначення судово-почеркознавської експертизи, а також участь в судових засіданнях. Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд враховує той факт, що позивач в свою чергу, не забезпечив участі свого представника в судових засіданнях, який би міг, в свою чергу надати відповідь щодо несхожості відповідачки з жінкою на фотографії, яка мається в кредитній справі. Окрім того, позивач не вчинив дій для надання на експертизу витребуваного документу та не повідомив коли саме, начебто, анкету-заяву було вилучено слідчим. Належна та добросовісна поведінка щодо подання доказів та вірного аналізу ситуації, що склалася, могла призвести до швидкого розгляду справи та менших витрат відповідачки на послуги адвоката. Суд констатує, що для реалізації вищевказаних дій для свого захисту, відповідачка може потребувати правової допомоги, яка б здійснювалася у той самий спосіб, про який йдеться у наданому представником відповідачки акті про надання правової допомоги. На підставі наданих суду представником позивача та відповідачем доказів суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у сумі 12000 грн, розмір яких є співмірним критеріям, передбаченим ч.4 ст.137 ЦПК України, та сплата яких підтверджена достатніми доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved