Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, у розмірі 10282,83 гривень, витрати, понесені на визначення матеріального збитку у розмірі 2102, 00 гривень та судові витрати пов`язані із сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 02 грудня 2017 року в м.Яворові Львівської області по вул.Маковея, з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ 210934-20» з державним номерним знаком [NUMBER] , було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В результаті даної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій стороні. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №236/18 від 29 січня 2018 року, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 21081» становить 18445,67 грн. У зв`язку з настанням події, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 9222, 84 грн. Законом не визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору, однак 23 червня 2018 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених, у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів. На даний час відповідачем в добровільному порядку не компенсовано витрати МТСБУ. Згідно з протоколом про автоматизований розподіл судової справи між суддями від 28 липня 2020 року головуючим суддею визначено Карпин І.М. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02 грудня 2021 року головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача МТСБУ не прибув, однак у позовній заяві позивач просив проводити судове засідання за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21 лютого 2022 року, є дата складення повного судового рішення 01 березня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як вбачається зі змісту постанови Яворівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2018 року у справі 460/5075/17 [PERSON] 02 грудня 2017 року о 16 год 50 хв в м.Яворові Львівської області по вул.Маковея, 91, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210934-20, н.з [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не зміг постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21081» н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок, стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 340 гривень. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 грудня 2017 року, транспортний засіб марки ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду автомобілю марки «ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 грудня 2017 року, заподіяно з вини відповідача [PERSON] . Вартість відновлюваного ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, завданого власникові автомобіля марки «ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки становить 18445,67 грн гривень, що підтверджується звітом № 234/18 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] . 15 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 грудня 2017 року, посилаючись на те, що відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 210934-20», номерний знак [NUMBER] не застрахована. Платіжним дорученням №909487 від 23 червня 2018 року, на підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 22 червня 2018 року № 6127 МТСБУ сплатило на рахунок [PERSON] суму у розмірі 9222,84 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивачем виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9222,84 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №909487 від 23 червня 2018 року Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також позивачем виплачено на користь ФОП [PERSON] витрати, які були понесені на визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1060, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №902735 від 15 березня 2018 року. Отже, МТСБУ визнало зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, виплатило кошти потерпілому - власнику автомобіля [PERSON] та звернулось до суду з вимогою щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 10282,83 гривень, що підтверджено відповідними платіжними документами. Наведені вище суми не оспорювалися відповідачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як передбачено п. 38.2. ст. 38 Закону МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом та описано вище, відповідач [PERSON] є винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля марки «ВАЗ 21081», номерний знак [NUMBER] [PERSON] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому позивач набув право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , з якого підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування у розмірі 10282,83 гривень, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Також МТСБУ були понесені витрати на встановлення розміру завданої шкоди у розмірі 1060, 00 гривень, які необхідно стягнути з відповідача. \~Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви МТСБУ сплатило судовий збір в розмірі 2102, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 03 липня 2020 року № 9798525. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог з [PERSON] слід стягнути на користь МТСБУ судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2102, 00 грн.

Outcome: approved