Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017. Товариством отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 та Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №756 від 28.03.2017. Товариству видано ліцензію на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які розміщені на сайті Товариства: (https://creditplus.ua) та проходить в онлайн-режимі. Приймаючи умови Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Так, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 24.05.2020 було укладено Договір №2433167 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надано Відповідачу кошти в розмірі 5000,00 грн. на умовах встановлених Договором, а саме: Товариство надало Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Даний Договір було укладено в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів. Таким чином, після укладення кредитного договору у електронній формі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало Клієнту кредит шляхом безготівкового перерахування коштів через Платіжного провайдера на банківську картку Клієнта, про що останній був повідомлений відповідним інформативним повідомленням. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» послуги з переказу грошових коштів відповідно до умов Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1, укладеного між ними 20.04.2017. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору було здійснено 24.05.2020 шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № [NUMBER] , відкриту в АТ «ПриватБанк», яку останнім вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5325-ВП від 28.10.2021. Таким чином, Товариством належним чином виконано зобов`язання, які встановлені умовами Договору. Так, відповідно до Кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту - 5000 грн.; строк договору - 29 днів; процентна ставка: знижена процентна ставка становить 0,01 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1); стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. У зв`язку із невиконанням Відповідачем умов користування кредитом, застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Проте Відповідачем не було належним чином виконано зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених Кредитним договором, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами. Так, на момент подання позовної заяви відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі 11051,04 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 6051,04 грн. - сума заборгованості по несплачених відсотках (залишок) за користування кредитними коштами. Нарахування процентів здійснено відповідно до п. 1.5.2, п. 3.1 Договору, а саме: 5000,00 грн. (тіло кредиту) х 1,9% (стандартна процентна ставка) = 95,00 грн. (тобто за один день); 119 (29+90 днів) х 95,00 грн. = 11305,00 грн. (загальна сума нарахованих процентів) - 2570,03 грн. (18.06.2021 - платіж по договору) - 2683,93 грн. (18.06.2021 - платіж по договору) = 6051,04 грн. (залишок несплачених процентів на дату подачі позовної заяви). Заходи досудового врегулювання спору, а саме: інформування Відповідача шляхом телефонних дзвінків та SMS-повідомлень, виявилися безрезультатними, тому Позивач звернувся з цим позовом до суду. На підставі вищевикладеного, Позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за Договором № 2433167 про надання споживчого кредиту від 24.05.2020 у сумі 11051 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021 відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки сторонами заяв по суті справи. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за адресою місця реєстрації Відповідача. 29.12.2021 відповідачем [PERSON] на адресу суду було надіслано письмовий відзив на позовну заяву з доказами направлення його копії з доданими матеріалами на адресу Позивача. Так, у відзиві Відповідач зазначає, що в спірному кредитному договорі відсутнє визначення строку його дії, оскільки вказівка в Договорі на подію, яка має неминуче настати, а саме: виконання зобов`язання, є терміном дії договору, що не відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Проценти (плата за користування кредитом) можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові № 444/9519/12 від 28.03.2018). Тому твердження Позивача, що він продовжив нарахування процентів в силу п. 1 ст. 1048 ЦК України є безпідставними. Позивач посилається на те, що він самостійно продовжив строки кредитування, не повідомивши [PERSON] як споживача, а тому такі дії є несправедливими відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і створюють дисбаланс прав і обов`язків на користь Позивача. Так, на думку Відповідача, розділ 4 Договору є несправедливим, оскільки пролонгація договору п. 4.2 відбувається, якщо споживач якого заборгованість складає не менше 400,00 грн., може ініціювати продовження строку користування кредиту відповідно до п. 4.3 Договору. В п. 4.3 Договору зазначено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредиту вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. В пункті 4.4 Договору зазначено про те, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі. В матеріалах справи відсутні докази, що саме цей екземпляр Договору йому надсилався, хоча він взагалі не отримував від Позивача копії Договору, що є порушенням ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування». Обов`язок доведення того, що один з оригіналів Договору (змін до Договору) був переданий Споживачу, покладається на кредитодавця. На дані обставини він посилався у справі № 127/14150/21, яку розглядав Вінницький міський суд Вінницької області і виніс рішення, яким скасував виконавчий напис, вчинений 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №116587, яким стягнуто заборгованість у сумі 17105 грн. на користь Позивача. Рішення набрало законної сили 23.10.2021. Окрім того, станом на 21.06.2021, коли закінчувалася дія Договору, згідно з доданим Позивачем розрахунком, стрічка № 29, заборгованість складала 7755,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту, а 2755,00 грн. - проценти за користування кредитом. Платежів під час дії договору не здійснювалось, а тому пролонгація не могла відбуватися. Платежі по Договору стягувалися примусово приватним виконавцем відповідно до постанови, надісланої за місцем роботи, а саме на підприємство КП «Вінницька транспортна компанія». Відповідно до довідки КП «Вінницька транспортна компанія» за постановою від 22.04.2021 ВП №64326547 з нього примусово було стягнуто 3621,32 грн. в квітні 2021 року та 2827,03 грн. в травні 2021 року. Тобто, платежі здійснювалися не ним, а тому зазначати, що дані суми є заявкою на пролонгацію договору безпідставно. Відповідач вважає, що в даному випадку заборгованість повинна складати 7755,00 грн. - 6448,35 грн. = 1306,65 грн., саме така сума ним визнається. Також не заперечує щодо стягнення з нього судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. 10.01.2022 Позивачем на адресу суду було подано письмову відповідь на відзив з доказами надсилання її Відповідачу. Так, у відповіді на відзив Позивач зазначає, що укладення з Відповідачем спірного Договору про надання споживчого кредиту відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства. На момент укладення Договору Відповідач прийняв його умови та погодився з ними. Однак у Товариства відсутня технічна можливість надати форму заяви-анкети, яку заповнював саме Відповідач, оскільки це захищена частина Веб-сайту, яка доступна була лише Відповідачу при заповненні. За результатом заповнення реєстраційної форми для реєстрації на сайті Товариства в ІТС-Товариства відображається інформація вказана в Додатку № 1 (мал. 10 та мал. 11). Таким чином, Договір було укладено в електронній формі шляхом створення (формування) електронних документів. Після укладення даного Договору Відповідачу було надано кредит шляхом безготівкового перерахування коштів через Платіжного провайдера на банківську картку. Таким чином, твердження Відповідача, зокрема, про те, що останній не отримував примірник договору, не відповідає дійсності. Крім того, у разі незгоди з умовами та порядком укладення Кредитного договору, Відповідач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», і відповідно протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Натомість таких дій Відповідач не вчинив. З твердженням Відповідача щодо нарахування заборгованості за відсотками після закінчення строку кредитування Позивач категорично не погоджується з огляду на те, що сторони, уклавши Договір, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов: сума кредиту - 5000,00 грн. (п. 1.3 Договору); строк кредиту - 29 днів (п. 1.4 Договору); розмір процентів за користування кредитними коштами, а саме: знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту (застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 Договору); стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту (застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України п.п. 1.5.2 Договору). Графіком платежів, що є Додатком № 1 до Договору, а також паспортом споживчого кредиту передбачено, що повернення кредиту необхідно здійснити до 22.06.2020 включно, шляхом одноразового внесення платежу на суму 5014,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту; 14,50 грн. - проценти за зниженою процентною ставкою. Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується Відповідачем, кредит не був повернутий до 22.06.2020. Тому у зв`язку із невиконанням Відповідачем умов користування кредитом, застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Разом з цим, відповідно до п. 3.1 Договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Строк кредиту відповідно до п.п. 4.1-4.6 Договору не було продовжено Позивачем (як зазначає Відповідач), оскільки [PERSON] не було ініційовано продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.3 Договору. Також Позивач звертає увагу на те, що Товариством заявлено позовні вимоги, зокрема про стягнення заборгованості по несплачених процентах, виключно відповідно до умов Договору, з урахуванням вимог ЦК України, тобто, відповідно до п.п. 1.5.2 та п. 3.1 Договору нарахування процентів здійснювалось протягом 119 днів (29 днів (строк кредиту п. 1.4 Договору) + 90 днів (період на який нараховуються проценти на залишок фактичної заборгованості п. 3.1 Договору). Разом з цим, Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за період, починаючи з 23.06.2020, тобто протягом наступних 90 днів, а тому Позивач вважає, що вимоги щодо нарахування стандартної відсоткової ставки на суму заборгованості протягом наступних 90 днів (п. 1.5.2, п. 3.1) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, на момент подання позовної заяви відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі 11051,04 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 6051,04 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам, за виключенням вже сплаченої суми. Розрахунок заборгованості по Кредитному договору № 2433167 про надання споживчого кредиту додано до позовної заяви. Товариство не заперечує факт отримання та зарахування коштів на часткове погашення заборгованості по Кредитному договору № 2433167 про надання споживчого кредиту, в межах відкритого виконавчого провадження № 64326547. Таким чином, Позивач просить суд відмовити Відповідачу щодо вимог заявлених у відзиві на позовну заяву, натомість задовольнити позовні вимоги Позивача. Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Положення ч.1 ст.1055 ЦК України передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Так, з наданого відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву встановлено, що ним фактично не заперечується укладення 24.05.2020 з позивачем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Договору № 2433167 про надання споживчого кредиту та отримання того ж дня кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на вказану ним банківську картку № [NUMBER] , відкриту в АТ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому суд вважає обставини укладення між сторонами по справі Договору № 2433167 про надання споживчого кредиту від 24.05.2020, такими, що не підлягають доказуванню з огляду на визнання їх відповідачем [PERSON] . Обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі, є строк дії Договору в частині нарахування відсотків та розмір нарахованої Позивачем суми заборгованості за Договором № 2433167 про надання споживчого кредиту від 24.05.2020, а саме 11051 грн., що складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 6051,04 грн. - сума заборгованості по несплачених відсотках, яка визнається Відповідачем частково, а саме на суму 1106,65 грн., за підрахунками суду допущена арифметична помилка і правильною є сума 1306,65 грн. Відповідно до Договору № 2433167 про надання споживчого кредиту від 24.05.2020, сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту - 5000,00 грн. (п. 1.3 Договору); строк договору - 29 днів (п. 1.4 Договору); дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 22.06.2020 (яка встановлена в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору). Крім того, у Договорі сторонами була погоджена процентна ставка, а саме: знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту (застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 Договору); стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту (застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України п.п. 1.5.2 Договору). Таким чином, у випадку повернення Відповідачем кредитних коштів та процентів за користування цими коштами до 22.06.2020, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, підлягала б застосуванню знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту і Відповідач мав би сплатити суму кредиту 5000,00 грн. та 14,50 грн. нарахованих процентів. На підставі заяви стягувача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. 01.02.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64326547 з виконання виконавчого напису № 116587 виданого 29.12.2020, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 17105,00 грн. Відповідно до постанови від 22.04.2021 у ВП № 64326547 з заробітної плати гр. [PERSON] , працюючого в КП «Вінницька транспортна компанія», в квітні 2021 року було стягнуто 3621,32 грн., а в травні - 2827,03 грн., що підтверджується довідкою цього підприємства. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2021 по справі № 127/14150/21 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., приватного виконавця Клименка Р.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 29.12.2020, зареєстрований в реєстрі за № 116587, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 2433167 від 24.05.2020 в загальному розмірі 17105 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Так, судом було констатовано, що виписка з особового рахунку [PERSON] , яка містить заборгованість останнього за Кредитним договором 2433167 від 24.05.2020, не підтверджує безспірність заборгованості. Факт наявності вищевказаного рішення суду та набрання ним законної сили визнається Позивачем. Після набрання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2021 по справі № 127/14150/21 законної сили [PERSON] не звертався з відповідною заявою про повернення йому стягнутих з нього коштів в порядку виконання виконавчого напису № 116587, виданого 29.12.2020. Крім того, у своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що ці кошти з нього стягнуто в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 2433167 від 24.05.2020, з чим він погодився. Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21.06.2021 (дату, яку Відповідач вважає закінченням строку дії договору (стрічка № 29), заборгованість складала 7755,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту, а 2755,00 грн. - проценти за користування кредитом. На думку Відповідача, в даному випадку стягненню з нього підлягає саме залишок заборгованості, яка виникла станом на 21.06.2021, в розмірі 1306,65 грн., з урахуванням вже стягнутої з нього суми. Щодо законності застосування та нарахування Позивачем стандартної процентна ставки 1,90 % в день від суми кредиту, суд виходить з наступного. У Постанові Великої Палати Верховного суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 27.07.2021 р. № 910/18943/20. Тобто, правовідносини стосовно здійснення права позикодавця на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Адже в першому випадку мова йде про можливість боржника правомірно не сплачувати кредиторові борг протягом певного часу, передбаченого ст. 1048 ЦК України, а в другому - про наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, передбачені ст. 625 ЦК України. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що проценти, які нараховані Позивачем за спірним Договором включно до 22.06.2020, є саме процентами за користування кредитом, а ті, які нараховані у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення - процентами за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Тому до стягнення з Відповідача підлягають кошти (проценти) саме в розмірі 6051,04 грн., виходячи з такого розрахунку: 5000 грн. (тіло кредиту х 1,9 % (стандартна процентна ставка) = 95,00 грн. (за один день); 119 днів (29+90) х 95 грн. = 11305,00 грн. (загальна сума нарахованих процентів) - 2570,03 грн. (18.06.2021 перераховано приватним виконавцем Клименком Р.В. за відкритим виконавчим провадженням і стягнутих за місцем роботи [PERSON] в КП «Вінницька транспортна компанія») - 2683,93 грн. (18.06.2021 перераховано приватним виконавцем Клименком Р.В. за відкритим виконавчим провадженням і стягнутих за місцем роботи [PERSON] в КП «Вінницька транспортна компанія») = 6051,04 грн. (залишок несплачених процентів на дату подачі позовної заяви). Відповідно до ст. 625 ЦК України, положення якої визначають приєднання до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у виді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач не заявляв позовні вимоги про стягнення коштів з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми. Натомість підпунктом 1.5.2. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України. відтак застосування стандартної ставки є платою за користування кредитом, яка застосовується в порядку, передбаченому Кредитним договором. Враховуючи практику Верховного суду щодо здійснення нарахування процентів до фактичного дня повернення позики, а також погодження у Кредитному договорі між сторонами порядку, умов нарахування процентів, а саме не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто «факт/факт» (п.п. 1.5.2., п. 3.1. договору), суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши договір №2433167 від 24.05.2020 р. про надання споживчого кредиту [PERSON] відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. Такі правові висновки містяться в постановах Верховного суду від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18 (провадження №61-8449 св 19), від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19 (провадження №61/7203 св 20). Посилання Відповідача на те, що Товариством самостійно продовжено строки кредитування без повідомлення про це Відповідача, а тому такі дії є несправедливими відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є недоведеними належними та допустимими доказами. Відповідно до п.п. 4.1.- 4.6. строк Кредитного договору не було продовжено, тому що [PERSON] відповідно до п. 4.3. не було ініційовано його продовження, а відтак такі посилання Відповідача є необґрунтованими. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. З Відповідача на користь Позивача підлягають відшкодуванню витрати із сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved