Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

31 січня 2022 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 01 лютого 2022 року надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача. 08 лютого 2022 року позовна заява залишена без руху. 18 лютого 2022 року недоліки позовної заяви були усунуті. 21 лютого 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Як стверджує позивач, вона з відповідачем спільного господарства не веде та не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У зв`язку із вищезазначеним, позивач звернулася до суду із даним позовом та просила суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала /а.с.22/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке він отримав за адресою проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. /а.с.23/. Разом з тим, відповідач телефонограмою повідомив суд, що не може прибути до суду, оскільки працює на стратегічному об`єкті. Позовні вимоги визнав. Тому справа розглянута у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 01.12.2011 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 04./а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ./а.с. 8/. Відповідно до довідки № 66 від 18.02.2022 р., виданої Дубівським старостинським округом Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . На її утриманні знаходиться дитина [PERSON] , в [INFO] . /а.с.16/; Згідно з довідкою №22 від 17.02.2022 р., Ткаченківського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, [PERSON] , навчається в 7 класі. /а.с.18/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що сторони не намагалися відновити сімейні стосунки та проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн., операція проведено через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк», номер посилання [NUMBER] , від 26.01.2022 року /а.с.1/. Крім того, ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 496,20 грн. (50% від 992,40 грн., сплаченого позивачем при поданні позову через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк», номер посилання 202617372003, від 26.01.2022 року, а іншу частину судового збору у сумі 496,20 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved