Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач Маловисківська міська рада, як орган опіки та піклування, що діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2021 року колегією суддів Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області винесено вирок, щодо [PERSON] , яка обвинувачена у вчиненні нападу з метою задоволення чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, із проникненням у житло та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів і визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п. 6, ч.2 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного їй на праві власності. Зарахувати у строк відбування покарання [PERSON] строк попереднього ув`язнення з 04.12.2016 по 07.12.2021 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати призначення покарання відбутим. Мірою запобіжного заходу стосовно [PERSON] у виді тримання під вартою - скасовано та звільнено її з під варти у залі суду. На підставі рішення виконавчого комітету Маловисківської міської ради від 13.02.2020 року, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В подальшому його було влаштовано під опіку та призначено опікуна, яка є його бабусею та яка створила умови для належного виховання та розвитку дитини. Позивач зазначив, що з 04.12.2016 року, моменту обрання запобіжного заходу - тримання під вартою [PERSON] з сином [PERSON] не спілкувалася, не цікавилася станом здоров`я, фізичним духовним та моральним розвитком. З моменту звільнення з під варти, 07.12.2021 року не має наміру та бажання, піклуватися про дитину [PERSON] , слідкувати за станом здоров`я, фізичним духовним та моральним розвитком, поваги до прав дитини та її людської гідності, виховання в дусі поваги до права та свободи інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, готування її до самостійного життя і обов`язок батьків утримувати дитину та систематично вживає алкогольні напої, що у відповідності із Сімейним Кодексом України, є підставами позбавлення батьківських прав. Крім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради від 23.12.2021 року, на підставі письмового звернення [PERSON] , прийнято відповідне рішення щодо доцільності її позбавлення батьківських прав відносно її сина [PERSON] . На підтвердження викладених обставин, позивач надав до позову відповідні докази. Ухвалою Маловисківського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Від представника за довіреністю спеціаліста служби у справах дітей Маловисківської міської ради Кіровоградської області Рудого С.І. в підготовче судове засідання подано заяву, яка зареєстрована судом 06.04.2022 року за вх. №2357, про проведення судового засідання у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання подала заяву, яка зареєстрована судом 06.04.2022 року за вх. №2357, в якій визнала повністю позовні вимоги та не заперечила проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.08.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградської області, актовий запис №96 (а.с. 27). Згідно вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 18, п.6, ч. 2 ст.115 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного їй на праві власності. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2016 до 07.12.2021 року, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати призначено покарання відбутим. Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасовано та звільнено її з-під варти у залі суду (а.с.6-14). Як вбачається із заяви [PERSON] від 15.12.2021 року, вона особисто звернулася до Маловисківського міського голови про винесення на засідання комісії питання про доцільність позбавлення її батьківських прав (а.с.15). Згідно із рішенням Виконавчого комітету Маловисківської міської ради за №60 від 13.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Жовтило А.В. (а.с.17-18). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Маловисківської міської ради за №101 від 12.03.2020 року, над [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Як вбачається з акту обстеження умов проживання складеного начальником служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради Захватихатою П.О., спеціалістом служби у справах дітей Щербак С.О , спеціаліста у справах дітей Рудого С.І. , на підставі постанови Кабінету міністрів України від 24.09.2008 року №866, малолітня дитина [PERSON] , проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, створено умови для виховання та розвитку дитини, санітарно - гігієнічні умови в межах норми, в будинку тепло і чисто, ведеться власне господарство, їжі вдосталь, кошти використовуються за призначенням, створено умови для виховання і розвитку дитини, в наявності окрема кімната з меблями, одяг взуття в наявності, вихованням та утриманням дитини займається бабуся [PERSON] (а.с.32). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Маловисківської міської ради за №7 від 13.01.2022 року, за підписом міського голови, вирішено позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та затвердити висновок Комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради (а.с.20-21). Крім того, згідно висновку за підписом керуючої справами виконавчого комітету Маловисківської міської ради Линник Л, який є додатком до рішення виконавчого комітету Маловисківської міської ради за №7 від 13.01.2021 року, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Маловисківської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання обов`язків та систематичне вживання алкогольних напоїв.(а.с.22-24). При цьому, судом встановлено, що відповідач немає наміру та бажання піклуватися про дитину [PERSON] , слідкувати за станом здоров`я та займатися розвитком дитини, що і не заперечується останньою. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, винну поведінку матері та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , позивач посилається на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не підтримує матеріально, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини, при цьому, іншого, з наявних у справі доказів судом не встановлено. Крім того, зазначені позивачем підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток доньки, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності при цьому, з боку третіх осіб будь-яких перешкод їй (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги інтереси дитини - [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст материнського обов`язку, та наявність її вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог судовий збір, необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. При поданні позову позивач не сплатив судовий збір, у зв`язку з тим, що звільнений від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved