Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 03.04.2019 між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 802342, предметом якого є надання фінансових послуг для придбання автомобіля JAC S2 в групі. Відповідно до зазначеного Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов"язалося надати фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об"єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. На виконання умов Договору позивачем сплачувалися платежі з 29.01.2019 по 15.03.2019 на загальну суму 57454,91 грн. Проте, факт сплати позивачем зазначеної винагороди не потягнув за собою ніяких юридичних наслідків, тобто реальних дій відповідача, спрямованих на виконання будь яких обов"язків, забезпечених цією оплатою. Договір укладено шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1, який є невід"ємною частиною Договору та відповідно до якого придбавався автомобіль JAC S2, вартість автомобіля на час укладання договору становить 329 900 грн. Згідно з Додатком № 1 Договору учасник сплачує: винагороду за послуги, пов"язані з включенням договору до системи АВТОФОНД та формуванням групи в розмірі 15835,20 грн.; винагороду адміністратора за послуги, пов"язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля в розмірі 3 % + ПДВ від поточної ціни автомобіля; періодичні платежі в розмірі 0,8333% та щомісячну винагороду 0, 415% + ПДВ від поточної вартості автомобіля. Інформація, викладена в договорі, не відповідає тим умовам, які позивачу оголошував представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» Марченко А.М., який, користуючись юридичною необізнаністю позивача, запевнив його, що перший платіж «оплата винагороди по договору доручення № 802342» є авансовим внеском, який надасть йому право на отримання автомобіля протягом кількох місяців. Однак, після сплати зазначеного платежу і до часу звернення з позовом, ТОВ «АВТО ПРОСТО» не повідомило його про право на отримання автомобіля. Позивач вважає, що вказаний Договір був укладений під впливом обману та суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивачем було надіслано заяву про намір розірвати Договір № 802342 та повернути сплачені ним платежі в розмірі 41619,71 грн. у строк, зазначений в ст.12.1.5 договору ( протягом 14 календарних днів з дати підписання договору). Відповідно до ст.12.1.2 Договору, Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати одного року з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання Договору. Зазначені умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків сторін, за якими ТОВ «АВТО ПРОСТО» користується коштами споживача, а сам споживач взагалі не має ніяких прав; умови договору завдають позивачу шкоди, внаслідок чого позивач втратив значну суму коштів, погіршив свій матеріальний стан, потерпає від знецінення коштів і не має права їх повернути. За даним договором передбачено лише можливість одержання права на купівлю автомобіля за рахунок сплачуваних усіма учасниками групи коштів, без залучення власних коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО» та не передбачено жодних гарантій отримання автомобіля, навіть у разі повної оплати його вартості. Діяльність відповідача вводить позивача, як споживача його послуг, в оману та є елементом нечесної підприємницької практики, що суперечить ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням наведеного позивач просить: стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь [PERSON] сплачені грошові кошти за договором № 802342 від 03.04.2019 у сумі 57 454,91 грн; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.» Позивач у судове засідання не з"явився про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив відкласти судове засідання на іншу дату для забезпечення проведення його проведення в режимі відеоконференції. Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» у судове засіданні не з"явився, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Надіслали на адресу суду відзив на позовну заяву у якому просили позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення, справу просили розглянути за відсутності представника ТОВ «АВТО ПРОСТО». Сторона Відповідача заперечувала проти позову з тих підстав, що договір, який був укладений між позивачем та товариством відповідає вимогам діючого законодавства України. Позивачу до підписання договору довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем, про права та обовязки сторін за договором про адміністрування та інш. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав і обов`язків за договором виступає п. 12.1.4 ст. 12 відповідно до якого якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від договору протягом 14 календарних днів з дати підписання, Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором. Зазначає, що цей пункт застосовується в разі односторонньої відмови учасника від договору протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору. Натомість вказаний договір був підписаних сторонами 03.04.2019 року, а з заявою про розірвання договору позивач звернувся 24.02.2020, тобто вже після спливу цього строку. Тобто сторонами було здійснено дострокове розірвання договору в порядку ст. 3 розділу І та п.п. 2.1.1 ст.12 розділу ІІ Договору. Отже, позивачу було повернуто періодичні платежі, відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної в місяці сплати позивачем останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, з урахуванням відступного у розмірі 2 періодичних платежів у розмірі 21 681,41 грн. Оскільки заяву про розірвання договору позивачем було подано в жовтні 2020 року, тому строк повернення сплачених позивачем коштів станом на 02.12.2020 (день пред`явлення позову) не настав. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем щодо повернення періодичних платежів за договором в строк, передбачений умовами договору. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач зазначає, що позивачем ніяким чином не підтверджено ні факт нанесення йому моральної шкоди, ні її розмір, ні причинний зв"язок між діями ТОВ «АВТО ПРОСТО» та його моральною шкодою. Також матеріали справи, на думку відповідача, не містять доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу. Ці вимоги є недоведеними і необґрунтованими. Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби у судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, пояснення на позов не подав. Ухвалами від 18 червня 2021 року та 25 листопада 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про проведення судових засідань у справі у режимі відео конференції відмовлено (а.с. 84, 111). У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч 1ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно дост. 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Судом встановлено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію від 15 січня 2013 серії АВ № 198421 на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. 03.04.2019 між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 802342 (далі - Договір), предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі. Угода укладена шляхом підписання сторонами Угоди та додатків до неї які є невід`ємними частинами Угоди. Цей договір містить умови про порядок та строки сплати періодичних платежів (а.с. 11, 12-20, 25). Того ж дня, між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс» укладений договір доручення, відповідно до умов якого довіритель уповноважив повіреного сплатити від імені і за рахунок довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 15835,20 грн за надані послуги адміністрування (а.с. 22-23). Відповідно до зазначеного вище Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов"язалося надати фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об"єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Відповідно до ст. 1.6 Договору, Учасник зобов"язується сплатити Винагороду за послуги, пов"язані з включенням Договору до системи АВТОФОНД та формування групи протягом 10 (десяти) календарних днів після повідомлення Товариством Учаснику номера групи, до якої він належить, та дати створення групи. Договір укладено шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1, який є невід"ємною частиною Договору та відповідно до якого придбавався автомобіль JAC S2, вартість автомобіля на час укладання договору становить 329 900 грн (а.с.11). Відповідно до вимог ст.4.1. Договору, періодичні платежі об"єднаються фінансовою установою для придбання автомобілів для Учасників у Постачальника та для виконання зобов"язань з повернення періодичних платежів за достроково розірваними Договорами. Використання періодичних платежів для інших цілей, ніж зазначені вище, забороняється. Таким чином, з Додатку № 1 Договору вбачається, що при укладенні договору позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов"язані з включенням договору до системи АВТОФОНД та формуванням групи 4%+ПДВ, що становить 15835,20 грн. Також щомісячно у період з 10.04.2019 по 09.01.2020 сплачувалися: винагорода адміністратора за послуги, пов"язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля в розмірі 3 % + ПДВ від поточної ціни автомобіля, періодичні платежі в розмірі 0,8333% та щомісячна винагорода 0, 415% + ПДВ від поточної вартості автомобіля у сумі 41 619,71 грн, що підтверджують надані позивачем копії квитанцій (а.с. 27-36). Разом сплачена сума за весь період становить 57 454,91 грн, проте ні автомобіля, ні права на отримання автомобіля він не отримав. Учасник зобов`язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля - тобто, всього 120 внесків. Відповідно до ч 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього''. Підпис Учасника в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе." Цей факт свідчить про те, що позивач був обізнаний як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором. Крім того, у п. 12.1.4 ст. 12 Розділу II Договору, зазначено, що якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов"язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 днів учасник зобовязаний письмово повідомити про односторонню відмову від договору шляхом подання заяви в центральний офіс ТОВ «АВТО ПРОСТО». У такій заяві має бути чітко повідомлено про рішення учасника щодо односторонньої відмови від договору, викладено прохання про повернення сплачених коштів. ТОВ здійснює повернення коштів протягом 30 календарних днів з дати отримання заяви учасника. Умовами зазначеного вище договору також передбачено право учасника, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмові формі. У строк, встановлених чинним законодавством, ТОВ «АВТО ПРОСТО» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірванння. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі сплачені за договором (п.12.1 ст. 12 Договору). Згідно з п. 12.1.1 договору, сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору в розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Відповідно до п. 12.1.2 договору, максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати одного року з дня отримання ТОВ «Авто Просто» заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву. Матеріали справи містять Лист-вимогу позивача від 24.02.2020 про намір розірвати договір та повернути сплачені ним кошти у сумі 41 619,71 грн відповідно до умов п. 12.1 Договору, і факт відправки цього листа відповідачу підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (а.с. 64, 37). 11 березня 2020 року представник ТОВ «Авто Просто» повідомив позивача про те, що договір між сторонами розірвано згідно з ст. 3 розділу І Договору та ст. 12, п. 12.1 розділу ІІ Договору та поверненню йому підлягають періодичні платежі, розраховані відповідно до п. 12.1.1 Договору. Процедура повернення коштів відбуватиметься згідно з положеннями п. 12.1.2 ст. 12 Договору ( а.с. 66). 1 квітня 2021 року, з порушенням однорічного строку, предбаченого п. 12.1.2 ст. 12 Договору, відповідач сплатив [PERSON] внески в розмірі 21 681,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 161 від 01.04.2021 року (а.с. 67). Суд вважає, що відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем щодо повернення періодичних платежів за договором. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 57 454,91 грн, оскільки відповідач повернув йому платежі, розраховані відповідно до п. 12.1.1 Договору, а [PERSON] не надав суду доказів того, що він звертався до відповідача із відповідною заявою про розірвання договору у визначений п. 12.1.4 ст. 12 Розділу II Договору 14-денний строк, відповідно до якого Учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за Договором про адміністрування. Оскільки вимога [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною від основної його вимоги про стягнення грошової суми, то вказана вимога позивача також задоволенню не підлягає. Оскільки позивач при подачі заяви до суду був звільнений від сплати судового збору, спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави. На підставі ст. ст.203, 215, 216, 227, 230 ЦК України,ст.ст.18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed