Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Представник позивача звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. За період з 01.12.2015 р. по 31.07.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 40 158,36 грн. Божники не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 31.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в частині солідарного стягнення заборгованості, просив визначити суму стягнення для кожного з відповідачів по справі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив про застосування строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. 19.11.2010 року між [PERSON] та Концерном «МТМ» був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою. Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 270275491 від 12.08.2021 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] заведеного на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2015 року по 31.07.2021 року, нарахована плата за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 40 158,36 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, ці послуги у зазначений період їм надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату здійснювали лише частково. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 40 158,36 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів судовому порядку. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 22.03.2017р. у справі № 6-43цс17. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з вимогами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно наявного в матеріалах розрахунку заборгованості позивачем нараховано суму боргу за оплату послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з грудня 2015 р. по липень 2021 р. В листопаді 2017 року відповідачами сплачено - 300,00 грн., в березні 2018 р. - 200,00 грн.; в квітні 2018 р. - 200, 00 грн.; в травні 2018 р. - 200,00 грн.; в червні 2018 р. - 200,00 грн.; в липні 2018 р. - 100,00 грн.; в серпні 2018 р. - 100,00 грн.; в вересні 2018 р. - 50,00 грн.; в жовтні 2018 р. - 50,00 грн.; в листопаді 2018 р. - 50,00 грн.; в лютому 2019 р. - 50,00 грн.; в березні 2019 р. - 50,00 грн.; в квітні 2019 р. - 50,00 грн.; в травні 2019 р. - 50,00 грн.; в червні 2019 р. - 50,00 грн.; в липні 2019 р. - 50,00 грн.; в серпні 2019 р. - 100,00 грн.; в вересні 2019 р. - 100,00 грн.; в жовтні 2019 р. - 100,00 грн.; в листопаді 2019 р. - 100,00 грн.; в грудні 2019 р. - 100,00 грн.; в січні 2020 р. - 100,00 грн.; в лютому 2020 р. - 200,00 грн.; в березні 2020 р. - 200,00 грн.; в квітні 2020 р. - 200,00 грн.; в травні 2020 р. - 200,00 грн.; в червні 2020 р. - 200,00 грн.; в липні 2020 р. - 200,00 грн.; в серпні 2020 р. - 200,00 грн.; в вересні 2020 р. - 200,00 грн.; в жовтні 2020 р. - 200,00 грн.; в листопаді 2020 р. - 200,00 грн.; в грудні 2020 р. - 200,00 грн.; в січні 2021 р. - 400,00 грн.; в січні 2021 р. - 400,00 грн.; в березні 2021 р. - 100,00 грн.; в квітні 2021 р. - 500,00 грн.; в травні 2021 р. - 200,00 грн.; в червні 2021 р. - 1000,00 грн. При цьому, відповідачами не надано копій квитанцій з відображеними даними про призначення платежу, не обґрунтовано, що внесені відповідачами кошти в частковому розмірі за отримані послуги свідчать про визнання лише певної частини заборгованості. За захистом свого права позивач звернувся 30.08.2021 року в межах строку позовної давності. Крім того, квартира [ADDRESS] належить до об`єкту спільної сумісної власності, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.12.2008 року. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За приписами ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Таким чином правовий режим спільної сумісної власності передбачає нероздільність зобов`язання, що свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність за зобов`язанням, які стосуються спільної сумісної власності. Отже, при вирішення спору про порядок виконання співвласниками зобов`язань, що виникають із правочинів, пов`язаних з предметом спільної сумісної власності, необхідно керуватися тим, що співвласники мають відповідати за такими зобов`язаннями солідарно. За встановлених в справі обставин суд приходить до висновку, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] безпідставно не оплачувалися отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому висновок суду про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості у розмірі 40 158,36 грн. за вказаний період є законним та обґрунтованим. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved