Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеною заявою, відповідно до вимог якої просить суд встановити факт, що він постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по 2022 рік. Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує, що він народився [INFO] у м. Пирятин Полтавської області. Свідоцтво про народження ним втрачено. Має незакінчену освіту, адже у 1977 році закінчив 8 класів Пирятинської середньої школи. Після закінчення школи навчання не продовжував, не працював, проживав у м. Пирятин. В подальшому з 1983 року по 1986 рік проживав у с. Богодарівка Чорнухівського району Полтавської області, де працював фуражиром у місцевому колгоспі. Після чого, у 1986 році переїхав до с. Світличне Варвинського району Чернігівської області, де перебуваючи в цивільному шлюбі з [PERSON] , проживав по [ADDRESS] . Вказана адреса місця проживання була його останнім місцем реєстрації, яка була зазначена в паспорті радянського зразка, який був втрачений заявником у 1991 році. З серпня 1987 року по березень 1993 року займав посаду фуражира в колгоспі ім. Кірова та КПСП «Світличненське». Трудова книга втрачена, при цьому має військовий квиток з відомостями щодо його обліку у військових комісаріатах. На даний час проживає в [ADDRESS] , у покинутому будинку без засобів існування. Вказує, що з дня свого народження і по сьогоднішній день не виїжджав за межі України. З підстав втрати, належного йому паспорта радянського зразка, та своєчасно не оформивши паспорта громадянина України, в нього виникло багато проблем матеріально-побутового характеру, адже він не має можливості отримати пенсію по віку, стати на обслуговування до Центру із соціального обслуговування одиноких громадян та укласти договір із сімейним лікарем про отримання медичних послуг. Встановлення юридичного факту йому потрібно для отримання паспорта громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Варвинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, де йому було відмовлено та роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення даного питання в позасудовому порядку, він змушений звернутися до суду із відповідною заявою. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2022 року заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите судове засідання у справі в порядку окремого провадження на 21 лютого 2022 року. За відповідним клопотанням, заявника було звільнено від сплати судового збору в даній цивільній справі. Зобов`язано орган державної реєстрації актів цивільного стану надати суду належним чином завірену копію актового запису про народження заявника та викликано в судове засідання свідків. Заявник [PERSON] в судовому засіданні 21.02.2022 заявлені ним вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволення. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Ляшенко Т.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи зі змісту ст. 223, 294 ЦПК України, неявка належно повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. З`ясувавши позицію заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] (на російській мові - [PERSON] ), дата народження - [INFO] , що фактично доводиться належним йому військовим квитком радянського зразка серії [NUMBER] від 28 квітня 1986 року (а.с. 14). Відомості щодо його народження зазначені у військовому квитку також узгоджуються з копією актового запису про його народження від 30 червня 1960 року №136, де вказано дату та місце народження заявника (а.с. 47). Відповідно до довідки №02-25/5123, виданої 28 грудня 2021 року Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області, за документами постійного зберігання Світличненського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, за період з 1986 року по 1995 рік виявлено наступні відомості стосовно [PERSON] : - у списку членів сім`ї [PERSON] , [INFO] , вписаний [PERSON] (так в документі) [INFO] , українець, н/середня освіта, місце роботи: колгосп ім. Кірова, посада фуражир. Підстава: погосподарська книга №2 Світличненської сільської ради народних депутатів за 1986-1990 роки сторінка [ADDRESS] ; - у списку членів господарства [PERSON] , [INFO] , вписаний [PERSON] , [INFO] , українець, неповна середня освіта, місце роботи і посада: колгосп ім. Кірова, колгоспник. Підстава погосподарська книга №4 Світличненської сільської ради народних депутатів за 1991-1995 роки сторінка [ADDRESS] (а.с. 3). Вказані обставини відповідають відомостям, які вказані у змісті копій витягів погосподарських книг (а.с. 4, 5). З копій архівних довідок №07-03/227/26, №07-03/227/27 та №07-03/227/28 від 30 грудня 2021 року вбачається, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці членам колгоспу ім. Кірова та КПСП «Світличненське» і ТОВ «Світличненське» с. Світличне, за період з 1987 року по 2000 рік, значиться [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ), ідентифікаційний номер [NUMBER] , з зазначенням відпрацьованих людиноднів (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до довідки №3, яка видана 04 січня 2022 року старостою Світличненського старостинського округу Варвинської селищної ради Філоненком А.В., [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав на території Світличненської сільської ради в період з 1986 року по 1995 рік, а з 1996 року і по теперішній час не зареєстрований, але проживає (а.с. 10). Згідно з довідкою Прилуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №3/23 від 10 січня 2022 року, [PERSON] , 1960 року народження, дійсно перебував на обліку у Варвинському районному військовому комісаріаті в період з 03 грудня 1987 року по 02 серпня 2001 року (а.с. 13). Вказані відомості узгоджується з змістом військового квитка серії [NUMBER] від 28 квітня 1986 року, належного заявнику (а.с. 14). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що знають заявника [PERSON] тривалий час, і останній з 1986 року проживав на території с. Світличне Чернігівської області, та продовжує жити там по теперішній час. Місце проживання на тривалий період часу не залишав. Суд бере до уваги, що реалізація права заявника отримати громадянство України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України, який має юридичне значення, оскільки в досудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе, що доводиться відповіддю Варвинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області (а.с. 11-12). Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27 березня 2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Згідно з ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Зміст положень п. 7-9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) передбачає, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 даного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на їх узгодженість між собою, суд приходить до висновку про підтвердження факту щодо постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, адже це необхідно останньому для реалізації належних йому прав як громадянина України в майбутньому, тому враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Підтвердити вказаний юридичний факт в позасудовому порядку неможливо. Встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для реалізації заявником належних йому прав як громадянина України. Слід зазначити, що у даному випадку суд не перебирає на себе повноваження органу, який визначає належність осіб до громадянства України, а лише встановлює факт, що має юридичне значення, зокрема, констатує факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, в розумінні ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». На підставі викладеного та

Outcome: approved