Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 03.11.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі за № 6586 про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 66 533,66 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.10.2021 року ним було отримано постанову заступника начальника Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) від 04.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67013029 з виконання виконавчого напису № 6586 про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 66 533,66 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Посилається на те, що, він не отримував письмової вимоги про усунення порушень в порядку підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, що мала передувати вчиненню виконавчого напису. Це свідчить про незаконність дій нотаріуса при вчиненні згаданого виконавчого напису. Також зазначає, що виконавчий напис вчиняється у разі наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем, підтвердженої належними документами, а в даному випадку заборгованість не є безспірною, оскільки кредитний договір наданий строком з 19.07.2007 року по 18.07.2017 року, однак після закінчення строку кредитування кредитор втрачає права на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором. А тому, враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 03 листопада 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі за № 6586 про звернення стягнення на іпотечне майно - житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 66 533,66 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник відповідача відзив на позов не подавав, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно договору кредиту, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] , позивач отримала кредит в сумі 25 000 доларів США на строк з 19.07.2007 року по 18.07.2017 року. Забезпеченням виконання даного кредитного договору є іпотека житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с.20-22). Як вбачається з виконавчого напису від 03.11.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі за № 6586 звернуто стягнення на іпотечне майно - житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 66 533,66 доларів США, що складається з: 31704,08 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 24671,24 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках; 500,00 доларів США - заборгованість з комісії та 9658,31 доларів США - заборгованість з пені. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.07.2007 року по 30.08.2018 ( а.с. 19). Вказаний виконавчий напис було пред`явлено на виконання, у зв`язку з чим постановою заступника начальника Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) від 04.10.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67013029 з виконання виконавчого напису № 6586 (а.с.17). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов?язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Також як вбачається з виконавчого напису від 03.11.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований в реєстрі за № 6586, таким звернуто стягнення на іпотечне майно - житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 66 533,66 доларів США, що складається з: 31704,08 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 24671,24 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках; 500,00 доларів США - заборгованість з комісії та 9658,31 доларів США - заборгованість з пені. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.07.2007 року по 30.08.2018 року (а.с. 19). Відповідно договору кредиту, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] , позивач отримав кредит в сумі 25 000 доларів США на строк з 19.07.2007 року по 18.07.2017 року. Тоді як стягнення заборгованості в розмірі нарахування відсотків, комісії, пені відбулось після закінчення кредитного договору, а тому вказана обставина виключає безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, матеріали справи не містять письмової вимоги, отриманої позивачем про наявність порушення основного зобов`язання із вимогою його усунути протягом 30 днів та невиконання адресатом такої вимоги у вказаний строк, а також не знайшла свого підтвердження безспірність вимог кредитора щодо розміру заборгованості, оскільки зі змісту виконавчого напису встановити документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність таких вимог, а також обґрунтованість та достовірність зазначеного кредитором розміру заборгованості, неможливо. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати виконавчий напис від 03.11.2018 року за № 6586, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., такими, що не підлягає виконанню. Також як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено витрати на професійну допомогу в розмірі 8000,00 гривень. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 25.11.2021 року. Відповідно до акту надання послуг від 09.12.2021 року, зазначено, що замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 8000 гривень ( а.с.24-25). Відповідно ч 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищезазначене, а також принцип співмірності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000,00 гривень витрат на професійну допомогу. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved