Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору дарування від 16.12.2014 року. Згідно довідки ОСББ «Лотос» від 04.01.2022 року у вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не проживає в даній квартирі понад шість років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Особистих речей сина в квартирі немає, квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени родини не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує її право розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості продати квартиру. [PERSON] не проживає в даній квартирі, в зв`язку з виїздом за кордон. Посилається на ст.ст.316, 317, 319, 321, 379, 405 ЦК України. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації понад шість років без поважних причин. Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 16.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2014 року, [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки ОСББ «Лотос» про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 04.01.2022 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1977 року народження, з 01.03.2015 року не проживає у даній квартирі. Згідно акту ОСББ «Лотос», за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає з березні 2015 року. Згідно акту депутата Новогродівської міської ради від 11.01.2022 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1977 року народження, фактично за вказаною адресою не проживає та ніколи не проживав. З 2015 року виїхав за межи України на постійне проживання. Згідно довідки відділу з питань надання адміністративних послуг Новогродівської міської ради № 05-19/795 від 20.01.2022 року, зареєстроване місце проживання [PERSON] [ADDRESS] . Згідно копії паспорту громадянина України, [PERSON] отримав дозвіл тимчасового мешкання в Республіки Комі з 02.03.2016 року. Судом встановлено, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , місце мешкання відповідача було зареєстровано позивачем за вказаною адресою, як члена її родини, сина, який з 2015 року в квартирі не мешкає, мешкає за межами України, що на час розгляду справи у суді становить більше семи років, комунальні платежі не сплачує. Відповідач мешкає в інший державі, в зв`язку з відсутністю відповідача на території України, позивач не має можливості здійснити зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою квартири. Поважних причин відсутності відповідача на спірній житловій площі строком понад семи років, як і обставин з яких за відповідачем зберігається право користування цим жилим приміщенням на час його відсутності, не встановлено. Суд вважає можливим захистити право позивача, як власника житла, шляхом усунення перешкод у праві користування нерухомим майном у вигляді квартири шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням не проживання відповідача більше семи років в спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, з метою захисту права власності позивача та права позивача на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає, [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] внаслідок його відсутності без поважних причин строком понад сім років відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.

Outcome: approved