Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 11 жовтня 2008 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 186, про що було видане повторне Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07 грудня 2021 року. Також зазначила, що у шлюбі в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25 листопада 2010року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області. Вказала, що на даний час позивача разом із дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , а відповідач проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що з часом сімейні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися, кожен з них має діаметрально протилежні погляди. Позивач зазначила, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання як чоловіка та жінки припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказала, що спори про майно, яке є їхньою спільною власністю та виховання їхньої дитини відсутні. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Зазначила, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сума судового збору складає 908,00 грн. орієнтовний розмір витрат на правову допомогу адвоката складає 7\~000,00 (сім тисяч) гривень 00 коп. В зв`язку з вище викладеним просила суд, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 11 жовтня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 186 та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 16.12.2021 року було позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було залишено без руху. 22.12.2021 року представником позивача [PERSON] \~ адвокатом\~Гриньком В.Ф. на виконання ухвали судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 16.12.2021 року було усунено недоліки. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 06.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Через канцелярію суд представником позивача адвокатом Гринько В.Ф. було надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Також просив задовольнити стягнення судових витрат на правничу допомогу згідно актів виконаних робіт. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Надав суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокати в розмірі 1500,00грн. та звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є громадяном, який віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає до частково задоволення. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 11.10.2008 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 186, від 07.12.2021 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області від 25.11. 2010року сторони від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] , Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачкою, у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не згодні, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.ч.1-4ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно роз`яснень, які містяться в 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу була надано договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікованим фахівцем; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Акту виконаних робіт № 1 до Договору про надання правової допомоги від 31.12.2021р., Акту виконаних робіт № 2 до Договору про надання правової допомоги від 11.02.2022р. [PERSON] було сплачено адвокату Гриньку В.Ф. 3000 грн. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з [PERSON] необхідно стягнути витрати на правничу допомогу які були фактичними та обґрунтовано неминучими для [PERSON] в сумі 3000,00 грн. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України,\~а саме,\~-\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Посилання відповідача\~на звільнення\~від сплати\~судового збору,\~оскільки він\~є громадяном,\~який віднесений\~до 2\~категорії постраждалих\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи не\~відповідає пільгам\~встановленим Кабінетом\~Міністрів України\~щодо сплати\~судового збору,\~оскільки згідно\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір»\~від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не відповідачі по справі. В зв`язку з вище викладеним, суд прийшов до висновку, що судовий збір сплачений за пред`явлення позову позивачем до суду в розмірі 908 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial