Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

25.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., за участі третьої особи приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7151 від 03.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 17 листопада 2021 року [PERSON] через мобільний додаток «Дія» дізналася про відкрите щодо неї виконавче провадження за номером 62834434 від 18.08.2020 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. на підставі виконавчого напису №7151, виданого 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» боргу в розмірі 44203,53 грн. З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Однак за даною адресою вона ніколи не проживала, та нерухомості у Києві не має. В телефонній розмові приватний виконавець повідомив, що заборгованість у [PERSON] виникла за кредитним договором та більше нічого не пояснив. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв`язку з тим, що не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] не укладала нотаріально посвідченої кредитної угоди з жодною установою. За таких обставин до суду було подано позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, від її представника адвоката Костуренка Є.М. надійшла заява, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не надав суду пояснень про причини неявки та відзив на позов. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не надала суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів вбачається, що 20 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу №3397/4271BCLK1A, відповідно по п.п.1.1-1.5 якого Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. За Договором Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 35940,00 грн.; строк кредитування - 39 платіжних періодів; фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12,0000% річних; комісія за обслуговування кредиту - 683,00 грн.; цільове призначення - поточні потреби; дата повернення кредиту - 07.10.2017 року. 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 7151, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №3397/4271BCLK1A від 20 червня 2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14 травня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на користь останнього суму заборгованості в розмірі 43703,53 грн. за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року, з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 34051,79 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9651,74 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» в розмірі 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 44203,53 грн. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні договори відступлення права вимоги за кредитними договорами, які укладені між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», письмові повідомлення, направлені [PERSON] про відступлення прав вимоги, підтвердження отримання позивачем зазначених вище вимог. На виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. 18.08.2020 року було винесено постанову у ВП №62834434 про відкриття виконавчого провадження та 21.08.2020 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Суд вважає, що характер правовідносин, що склались між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, та виписки з рахунку боржника. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлень-вимог про наявність такої заборгованості та повідомлень про зміну кредитора. Не додано розрахунок заборгованості, що унеможливлює встановлення часу її виникнення, а відповідно унеможливлює перевірку звернення до нотаріуса в межах строку позовної давності. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки нотаріусу не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, щодо наявності у відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» прав стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №3397/4271BCLK1A, укладеним 20 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», доречі цей кредитний договір не був нотаріально посвідчений, що унеможливлює вчинення виконавчого напису за таким договором, щодо стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, визначеної законом, тому суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не мав документів на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». А тому оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved