Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 06.09.2008 року. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалося в зв`язку з тим, що під час спільного подружнього життя в зареєстрованому шлюбі виявилася несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, постійно виникали сварки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого між ними погіршилися сімейно-шлюбні відносини. За час спільного проживання позивачка зрозуміла, що вони є зовсім чужими людьми одне одному, та мають різні життєві погляди на життя та майбутнє. На даний час вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Наведене дає підстави позивачці вважати, що їх сім`я фактично розпалася і подальше збереження сім`ї стало неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення вважає недоцільним, так як це суперечить їх моральним засадам. Ухвалою суду від 07.012022 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче засідання на 17.03.2022. 19.01.2022 до канцелярії суду від сторін у даній справі надійшли заяви згідно яких позивач позов підтримала і просила його задовольнити, справу розглядати без її участі, а відповідач позов визнав і також просив розглянути справу за його відсутності у зв`язку із зайнятістю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 131. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) Позивач та відповідач фактично припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що подружжя перестало розуміти один-одного, фактично припинили шлюбні стосунки. Все це дає підстави вважати, що сім`я фактично розпалася і подальше її збереження стало неможливим. За таких обставин, збереження шлюбу вважають недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення недоцільним. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе через небажання зберегти сім`ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінювати прізвище після розлучення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved