Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.10.2002 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) між сторонами зареєстровано шлюб, про що 03.10.2002, зроблено відповідний актовий запис №2190. Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін виявилось невдалим. Фактичні шлюбні відносини припинились. Сторони мають різні погляди на життя, на взаємовідносини між подружжям, на матеріальні цінності сім`ї, виховання дитини. Позивач та відповідач разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їх інтересам та їх дитини, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, та просив суд судові витрати за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву у про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. А тому суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, входячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони 03.10.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) між сторонами зареєстровано шлюб, про що 03.10.2002, зроблено відповідний актовий запис №2190, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.02.2022. Дошлюбне прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей а саме: неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.02.2012, де в графі «батько» записано [PERSON] , в графі «мати» [PERSON] та повнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2003, де в графі «батько» записано [PERSON] , в графі «мати» [PERSON] (а. с. 8-9). Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, сім`я сторін розпалався і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою ст. 109 вказаного Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим у відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, та інтересам їх дітей, а також положення. ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем, так як останній наполягає у своїй заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved