Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14388, вчинений 21.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 27905,14 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що заборгованість не безспірна, а нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі норми, що втратила чинність 22.02.2017. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 06.01.2022 ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову: зупинено стягнення в ВП №59554568. 12.01.2022 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Заяв по суті справи до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що виконавчий напис №14388, вчинений 21.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 27905,14 грн. На підставі цього приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. 16.07.2019 відкрито та здійснюється виконавче провадження ВП №59554568 - 15.08.2019 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, який є учасником бойових дій та військовослужбовцем ВЧ А 1994 (а.с.4-7). IV. Норми права, які застосував суд. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Перелік був доповнений цим п.2 постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року, згідно якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, що набрала законної сили з моменту проголошення, у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною в частині п.2 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Виконавчий напис про стягнення заборгованості вчинено 21.06.2019, хоч нотаріуси втратили таке право після 22.02.2017. З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №910/10374/17 від 21.09.2021, встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому подальший аналіз аргументів втрачає сенс. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, суд робить висновок щодо необхідності задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 992,40 грн. та 496,20 грн. за забезпечення позову.

Outcome: approved