Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 15.02.2022 року адвокат Вітюк С.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що за час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2012 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року і до досягнення ними повноліття. Виданий на виконання вказаного рішення суду виконавчий лист пред`явлено до виконання. На даний час розмір стягуваних аліментів з [PERSON] є недостатнім, оскільки діти ростуть, потребують значно більших витрат на харчування, навчання, гігієну та дозвілля та прожитковий мінімум на дітей змінюється з кожним роком. Позивач [PERSON] не працює, тому самостійно не може забезпечити належний матеріальний рівень життя для дітей. Відповідач [PERSON] має дохід, тому просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2012 року та щомісячно стягувати з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., а саме по 2000 грн. на кожну дитину, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та її представник Вітюк С.В. у судове засідання не з`явились. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши що позивач не працює, а діти у силу свого віку потребують додаткових витрат на здоров'я, навчання, гігієну та дозвілля. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав частково в розмірі по 1300 грн. на кожну дитину, оскільки отримує заробітну плату в розмірі 5300 грн. Разом з тим зазначив, що на утриманні має ще одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей не має, оскільки регулярно їх сплачує, на підтвердження чого надав відповідні докази. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд о 09 год. 00 хв. 16.03.2022 року. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 09.11.2009 року та серії [NUMBER] від 29.10.2010 року. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2012 року у справі №2-764/2012 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року і до досягнення ними повноліття. Виконавчий лист 2-764/2012 р., виданий 23.07.2012 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, пред`явлено до виконання. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, відповідач [PERSON] з 01.06.2021 року працює в ТОВ «Компанія металсервіс» на посаді пресувальник брухту та відходів металу, за період з 01.06.2021 року по 28.02.2022 року отримав дохід в розмірі 56900 грн. Крім того, [PERSON] має на утриманні також неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 27.10.2016 року. З наданих суду копій квитанцій вбачається, що відповідач регулярно сплачує позивачеві аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Представник позивача Вітюк С.В. , звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтовував вимоги щодо збільшення розміру аліментів недостатнім їх розміром для матеріального утримання дітей, які ростуть, потребують значно більших витрат, зміною прожиткового мінімуму для дітей згідно законодавства та неможливістю [PERSON] самостійно забезпечити належне матеріальне утримання дітей у зв`язку із зміною матеріального стану останньої, оскільки вона не працює та немає постійного доходу. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов'язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мотиви та висновки суду Отже, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст. 192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення цін на товари для дітей, потреби в її житті та розвитку, не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів є погіршення матеріального становища позивача, яка не працює, не має постійного доходу, сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини, змінилось матеріальне становище позивача та становище відповідача, в тому числі у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Також суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, їх вік, матеріальне та сімейне становище сторін, перебування на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини. З огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та отримує дохід, отже спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, часткового визнання позову відповідачем, визначеного ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 192 СК України, суд дійшов висновку частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить позивачу утримувати своїх неповнолітніх дітей та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дітей. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом №2-764/2012 р., виданим на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2012 року по справі №2-764/2012 р., цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованості в з`язку з ухваленням нового рішення у справі. Судові витрати В силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 192 СК України,

Outcome: partial