Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12.10.2021р. за підсудністю з Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.) про визнання електронного договору про видачу кредиту недійсним. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.10.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №27). В обґрунтування позову позивач посилався на те, що у липні 2021р. йому стало відомо, про винесення постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на доходи позивача та арешт його майна на виконання виконавчого напису №10989 від 29.04.2020р. вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості за невідомим позивачу кредитним договором. Позивач зазначає, що жодного договору з ТОВ "Алекскредит", який укладено шляхом оформлення в інтернеті він не підписував, інтернет послугами не користується, електронного цифрового підпису не має та як йому стало відомо, саме його син [PERSON] оманним шляхом від імені позивача, викравши його документи та заволодівши логіном та паролем в інтернеті, здійснював отримання кредитних коштів, підтвердженням даного факту є заява позивача до поліції, за якою внесено відомості до ЄДРДР. Отже, позивач вважає, що укладений від його імені з ТОВ "Алекскредит" кредитний договір є недійсним, оскільки він його не підписував і на підписання договору нікого не уповноважував, тобто було відсутнє його волевиявлення на вчинення правочину, а тому [PERSON] просив суд визнати недійсним договір, який був укладений між ним та ТОВ "Алекскредит" про надання кредиту. 16.12.2021р. від відповідача ТОВ "Алекскредит" в порядку ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора товариства Попудренка А.В., в якому останній, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилався на те, 03.12.2019р. [PERSON] на веб - сайті кредитора, увійшовши в особистий кабінет, оформив заявку про надання кредиту шляхом обрання бажаних параметрів: сума кредиту 8 000 грн. та базовий період 5 днів. Після чого підтвердив відсутність змін в наданій при реєстрації на веб-сайті кредитора інформації щодо особистих даних. Після здійснення перевірки та прийняття кредитором рішення про надання кредиту, заявнику було направлено паспорт споживача кредиту, посилання на пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту 2972706 від 03.12.2019р., що містить всі істотні умови договору та одноразовий ідентифікатор. Ознайомившись з Правилами, що знаходяться у вільному доступі на веб-сайті кредитора, паспортом споживчого кредиту та офертою, погодившись з якими, позивач підписав паспорт споживчого кредиту, акцентував оферту та підписав договір №2972706 від 03.12.2019р. шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного договору, кредитодавець 03.12.2019р. перерахував на картковий рахунок позивача кошти у розмірі 8 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до графіку платежів. Із змісту пунктів укладеного з позивачем договору вбачається, що позичальник підтвердив отримання та ознайомлення із інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, ознайомився в особистому кабінеті з паспортом споживчого кредиту від 03.12.2019р. в порядку передбаченому ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" та іншою необхідною інформацією. Договір про надання кредиту №2972706 укладено у відповідності до вимог ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію" та прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі. Крім того, на самому договорі міститься підпис позивача за допомогою одноразового ідентифікатора PS2972706. Зазначене свідчить про те, що між сторонами був укладений договір у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому всі твердження позивача свідчать про намагання ухилитися від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. Позивачем не доведено ні навмисних цілеспрямованих дій на введення позичальника в оману, ні сам факт обману, це вказує на те, що відсутні будь-які обставини, які б свідчили про невідповідність умов укладеного договору вимогам чинного законодавства України, про несправедливість та невигідність його умов для споживача (а.с. №32-34). На підтвердження викладених заперечень, разом з відзивом на позов, відповідачем були надані копії електронних документі, перетворених у візуальну форму на паперовому носії щодо укладення кредитного договору №2972706 від 03.12.2019р. (а.с. №37-57). Крім того, разом з відзивом від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просив витребувати у АТ КБ "ПриватБанк" підтвердження зарахування з 03.12.2019р. по 06.12.2019р. грошових коштів у розмірі 8 000грн. на платіжну картку [NUMBER] , держателем якої є [PERSON] (номер транзакції 24933546760135692599831176159422 ). Ухвалою суду від 29.12.2019р. клопотання представника ТОВ "Алекскредит" - директора товариства Попудренка А.В. про витребування доказів було задоволено (а.с. №65), втім, зазначена ухвала суду не виконана (а.с.№68). Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. правом подачі письмових пояснень в порядку ст. 181 ЦПК України не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК). Згідно до ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За наявними в матеріалах справи доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.12.2019р. між [PERSON] та ТОВ "Алекскредит" було укладено договір про надання кредиту №2972706, за умовами якого ТОВ "Алекскредит" надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру у розмірі 8 000 грн., базовий термін користування кредитом 5 днів - з терміном повернення 08.12.2021р., кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Пунктом 1.7 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: п.1.7.2. у випадку використання позичальником лояльних умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 5 календарних днів з 03.12.2019р. до 08.12.2019р. (включно) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (акційна ставка) або ставка за програмою лояльності. п.1.7.3. при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 03.12.2019р. по 08.12.2019р. (включно) - 1,70% за один день користування кредитом, в спеціальний період з 09.12.2019р. по 05.06.2020р. - 3% за один день користування кредитом. Дата надання кредиту, узгоджений строк повернення кредиту і відповідна узгоджена дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), проценти за користування кредитом, реальна процентна ставка за кредитом, абсолютне значення подорожчання кредиту вказані у Графіку платежів, що визначається у Додатку№1 до цього договору та є невід,ємною його частиною. За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. 03.12.2019р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку позивача, що підтверджується довідкою ТОВ Фінансова компанія "Елаєнс" (а.с.№ 57). Суд зазначає, що ухвала суду від 29.12.2021р. про витребування доказів з боку АТ КБ "ПриватБанк" залишилася без виконання (а.с. № 65, 68). Проте, при ухваленні рішення витребувана у АТ КБ "ПриватБанк" інформація не має для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки при розгляді даної справи суд надає оцінку всім обставинам справи та доказам у їх сукупності (положення ст.89 ЦПК України). Згідно п.7.9 договору сторони погодили, що договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця згідно зі ст.ст. 207,639 ЦК України та із застосуванням норм Закону "Про електронну комерцію". Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування ним оферти (пропозиції укласти електронний договір", яка відповідно до п.2.30 Правил містить усі істотні умови договору, акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з цим договором та Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися своїх обов`язків та виконувати їх. Укладаючи договір, позичальник заявляє та гарантує кредитодавцю, що він усвідомлює та підтверджує, що умови договору та Правила йому зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Під час укладення договору він не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин (пункти 7.2,7.5.1,7.5.2. договору) (а.с. №38-39). Договір про надання кредиту №2972706, а також Графік платежів з боку позичальника [PERSON] підписаний за допомогою одноразового ідентифікатору PS 2972706. Відповідно до п.4.8. договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дати укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, в тому числі в разі отримання грошових коштів. Відповідно до п.п.7.5.6, 7.5.8. 7.5.9 договору, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію , зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Повідомлений про свої права згідно з Законом України "Про захист прав споживачів", а також в частині 2 та 3 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування". Отримав від кредитодавця інформацію з дотриманням вимог діючого законодавства, що забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. В пункті 8 договору зазначені реквізити та підписи сторін, а саме: підписом фізичної особи [PERSON] є електронний підпис одноразовим ідентифікатором PS 2972706, а підписом ТОВ "Алекскредит" - факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця. Вказаними електронними підписами підписано і Графік платежів до договору про надання кредиту №2972706 від 03.12.2019р. (а.с. №40). З долученого до матеріалів справи витягу в Log-file послідовності (хронології) дій ТОВ "Алекскредит" та заявника №2972706 вбачаються покрокові дії клієнта [PERSON] для ідентифікації заявника в ІТС, направляння заявки фінансовій установі щодо можливості отримання кредиту, направлення фінансовою установою заявнику оферти, паспорту споживчого кредиту, одноразового ідентифікатора, прийняття заявником оферти фінансової установи (акцепт), підписання оферти та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором (а.с.№37). Отже, до моменту укладання договору про надання кредиту №2972706 позивачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS 2972706 був підписаний також паспорт споживчого кредиту у вигляді електронного документа, який за формою та змістом відповідає формі встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживчий кредит" (а.с. №72-75). Таким чином, проходження позивачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Алекскредит", прийняття та підписання заявником оферти фінансової установи, паспорту споживчого кредиту підтверджує його ознайомлення з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та іншою необхідною їй інформацією. Так, основним аргументом на обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що ним особисто договір про надання кредиту з ТОВ "Алекскредит" не укладався, а від його імені діяв його син - [PERSON] , який викравши його документи та заволодівши логіном та паролем в інтернеті, здійснював отримання кредитних коштів. Підтвердженням даного факту є заява позивача про поліції, за якою внесено відомості до ЄДРДР. Надаючи оцінку даним обставинам, суд зазначає, що згідно наданого позивачем витягу з ЄРДР 03.08.2021р. за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст.190 КК України, щодо невстановленої особи (кримінальне провадження № 12021226190000460). [PERSON] не представлено судового рішення, що набрало законної сили, у кримінальному провадженні за №12021226190000460 від 03.08.2021р. за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами позивача. Обвинувального вироку суду, який би набрав законної сили у кримінальному провадженні за №12021226190000460, де суд встановив би особу, яка від імені позивача обманним шляхом здійснила укладення договору з ТОВ "Алекскредит" про надання кредиту, не надано, про закінчення досудового розслідування та результат не повідомлено. Відомості, що позивача визнано потерпілим відсутні, підозра у вчиненні відповідного кримінального правопорушення нікому не вручена, постанова про закриття кримінального провадження слідчим/прокурором не винесена, обвинувальний вирок суду відсутній. Отже, станом на дату ухвалення судом рішення, факт шахрайських чи інших протиправних дій при укладенні договору №2972706 від 03.12.2019р. між [PERSON] та ТОВ "Алекскредит", позивачем належними та допустимими доказами не підтверджений. Лише само по собі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення досудового розслідування не є доказом вчинення шахрайських дій. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.1. ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону) Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Згідно ч.ч.12,13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. В пунктах 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно п.8. ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частина 6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: (1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно наданих суду копій договору про надання кредиту №2972706, паспорту споживчого кредиту, Log-file послідовності (хронології) дій ТОВ "Алекскредит" та заявника №2972706, чітко вбачається, що договір №2972706 було підписано шляхом надсилання позивачем з використанням ІТС товариства акцепту фінансовій установі, договір про надання кредиту №2972706 підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", а саме: електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS 2972706. Таким чином, договір про надання кредиту №2972706 було укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст.10, 11,12 Закону України "Про електронну комерцію", тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №732/670/19. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі, є: сума кредиту, строк кредитування, умови і порядок його видачі та повернення, відсоткова ставка, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір кредиту має бути укладений у письмовій формі (у вигляді паперового документу або у електронному). Договір про надання кредиту №2972706 містить усі істотні умови, визначені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Договір укладений у відповідній вимогам закону для договору в електронній формі. Позивач підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені у запропонованому договорі, договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторони узгодили всі істотні умови кредитування, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, строк, умови повернення кредиту, нарахування та сплату відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Частина 1 ст. 230 ЦК України зазначає, що у випадку, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. В постанові Верховного Суду України від 28.08.2019р. у справі №753/10863/16-ц викладено висновок, що правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір про надання кредиту №2972706 від 03.12.2019р. було укладено поза його волевиявлення, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволення позову, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн. слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed