Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 22.04.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Протягом спільного проживання відповідач не брав та не бере належної участі у веденні домашнього господарства та в утриманні сім`ї, не брав належної участі у вихованні та забезпеченні неповнолітньої доньки, у сторін повна несумісність характерів. Відповідач виявляв неповагу до дружини, вчиняв конфлікти, сварки на побутовому ґрунті, часто вживав спиртні напої, не дбає про позивача як дружину. Позивач працює сама, забезпечує себе та дитину всім необхідним самостійно. Відповідач [PERSON] був переконаний, що він завжди в усьому правий, та постійно після скандалів обіцяв виправити ситуацію. Позивач пробачала, оскільки мала надію, що він одумається та спільне життя налагодиться. Однак на протязі останніх трьох років цього не сталося, відповідач і надалі продовжує так вчиняти, свідком чого стає донька. Насильство в сім`ї стало суттю життя відповідача, тому позивач неодноразово зверталася за захистом до органів поліції, які складали відповідні протоколи та відповідач притягувався до відповідальності. З вини відповідача [PERSON] подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливими, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, примирення з відповідачем позивач не бажає, оскільки надалі не має наміру терпіти постійні образи та втратила до відповідача будь які почуття. Спільного господарства сторони не ведуть з грудня 2020 року по теперішній час, проживають окремо, відсутній спільний бюджет, не спілкуються, разом нікуди не ходять. З донькою відповідач спілкується, однак, на думку позивача, недостатньо цікавиться її вихованням та розвитком, тобто сім`я існує формально. Продовжувати шлюбні відносини не бажає. З огляду на вказане, просить позов задовольнити. 30.11.2021 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити, не заперечує про ухвалення заочного рішення. Ухвалою від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно поштового повідомлення було отримано. 30.11.2021 року відповідач подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить позов задоволити. Не заперечує про ухвалення заочного рішення. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вивчивши подані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 квітня 2014 року, який зареєстрований Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.04.2014 року, актовий запис №10. При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідно до вимог\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За змістом\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~\~примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнав, про задоволення позову не заперечує. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, та визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, підставні та підлягають задоволенню. За\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved