Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 06 жовтня 2020 року, що зареєстрований в реєстрі за №1674. На обґрунтування свого позову вказав, що на адресу [PERSON] надійшло постанова від 27.10.2020року про відкриття виконавчого провадження №63427137. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №1674 виданого 06.10.2020 рок приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. Виконавчим написом стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість по кредитному договору №6500339661 від 29.01.2013 року за період 16.01.2019 року по 11.03.2020 року в розмірі 81141, 22 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12689,6 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 17129,36 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 29440,86 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями 21881,32 грн, а також 500 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Копію виконавчого напису отримано при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження №63427137. Виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню судом таким, що не підлягає до виконання з огляду на наступне: 06 жовтня 2020 року відповідач здійснив захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року в частині можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитних договорах визнано незаконною та нечинною Виконавчий напис нотаріуса №1674, який вчинений 06.10.2020, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки в момент вчинення виконавчого напису нормативо-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, - був визнаний незаконним та нечинним за рішенням суду, що набрало законної сили, тобто законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало, відтак законодавство України не допускає такого способу захисту цивільних прав. Виконавчий напис не вчинено на кредитному договорі. Отже не відомі умови кредитного договору в тому числі щодо особи, яка підписала кредитний договір, строку дії договору, умови щодо прядку нарахування процентів, штрафних санкцій. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Через відсутність кредитного договору неможливо перевірити чи відповідає оскаржуваний виконавчий напис вимогам ст. 8 Закону України «Про нотаріат» щодо строку вчинення виконавчого напису. Позивач направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, в якому вказав, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст.ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, а також вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 29.01.2013 року між АТ «АльфаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 500339661. 06 жовтня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна вчинено виконавчий напис, відповідно до якого строк платежу за кредитним договором 500339661 від 29.01.2013 року настав; стягнення заборгованості за період з 16.01.2019 року по 11.03. 2020 року; прострочена сума заборгованості складає 81141,22 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11. 2014 за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесені зміни до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, зокрема доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року в частині можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитних договорах визнано незаконною та нечинною. Згідно із ст. 87 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок Верховного Суду міститься у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц. З наданих документів, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості, крім того виконавчий напис вчинено на підставі документів про заборгованість по кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та більш ніж за три роки. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 06 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, який зареєстрований в реєстрі за №1674, про звернення стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №500339661 від 29.01.2013 року в розмірі 81141,22 грн. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До суду не надано договору про надання правової допомоги, розрахунку витрат адвоката, а тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15000 гривень задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1261 гривню 20 копійок судового збору. Враховуючим вищевикладене та

Outcome: approved