Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.03.2021 цивільну справу № 523/4526/21 за позовом [PERSON] до ВАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.09.2005 між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 3174-08 ОФ Н, на підставі п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних. Кредит надавався на споживчі цілі. Валютою кредитування та погашення кредиту, згідно договору про відкриття кредитної лінії №3174-08 ОФ Н від 06.09.2005 банком визначено долари США. В якості забезпечення виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги було укладено Іпотечний договір, за умовами якого позивачка передає Кредитору в іпотеку майнові права на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею-49,1 кв. м, житловою площею-34,3 кв. м. Позивачка вважає, що договір про відкриття кредитної лінії № 3174-08 ОФ Н від 06.09.2005 не відповідає чинному законодавству України, є несправедливим та повинен бути визнаний недійсним. На думку позивачки AT «УкрСиббанк» не мав права надавати їй кредит в іноземній валюті для розрахунків кредитними коштами з резидентами України. Також банк не проінформував її, як того вимагає закон, у письмовій формі під час процесу укладення кредитної угоди про можливі ризики в разі можливої різкої зміни валютного курсу. Банк не міг не знати, що різка зміна валютного курсу є не на користь позивачки як позичальника і зробить неможливим виконання Кредитної угоди, але всупереч вимогам закону письмово не повідомив її про можливість такого ризику, що може вважатися, як свідоме шахрайство з метою отримати надприбутків. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.05.2021 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду у судове засідання. Представником відповідача АТ «УкрСиббанк» був поданий відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Відповідач зазначив, що позичальниця мала можливість отримати кредит в національній валюті, однак обрала кредит в іноземній валюті. Відповідальність за валютні ризики лежить на позичальниці, що передбачено статтями 1046, 1064 ЦК України. Із кредитного договору та приписів статті 652 ЦК України випливає, що зміна економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком позичальника, а тому не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним. Позичальниця [PERSON] не виконала зобов`язання щодо повернення суми отриманого кредиту та оплати за користування кредитом, чим порушила умови договору споживчого кредиту. Умови кредитного договору викладені чітко та містять повну інформацією стосовно умов кредитування. Позичальниця погодилась з умовами кредитування, підписала кожну сторінку оспорюваного договору, протягом певного часу з дня його укладення не оспорювала його та часткового виконувача його умови. Договір про надання споживчого кредиту укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому правові підстави для визнання кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] недійсним відсутні. Крім того, між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу права вимоги ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора по відношенню до [PERSON] , яка є боржницею за договором № 3174-08 ОФ Н від 06.09.2005 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», а також за Договором іпотеки (нерухомого майна) від 06 вересня 2005 року. Враховуючи, що у подальшому право вимоги було набуто новим кредитором, наразі право вимоги за вказаним кредитним договором обліковується на балансі у нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк». AT «УкрСиббанк» не є стороною кредитних правовідносин за кредитним договором № 3174-08 ОФ Н від 06.09.2005, укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» з моменту продажу права вимоги за кредитними зобов`язаннями ПАТ «Дельта Банк», а саме з 08 грудня 2011 року. Отже по даній цивільній справі відсутній предмет спору між [PERSON] та AT «УкрСиббанк». В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав доводи зазначені у відзиві на позов. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2005 року [PERSON] та Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» уклали кредитний договір № 3174-08 ОФ Н. 06 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки № 3174. 18 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір. Зі змісту спірного кредитного договору № 3174-08 ОФ Н від 06.09.2005 вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При укладенні договору [PERSON] діяла вільно, на власний розсуд прийняла рішення про вибір контрагента і вступ з ним у договірні відносини, оскільки доказів зворотного надано не було. Позивачка погодилась з умовами кредитування, підписала кожну сторінку оспорюваного договору, протягом певного часу з дня його укладення не оспорювала його та частково виконувала його умови. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на обґрунтування позиції позивачки, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що відносно позивачки дійсно були вчиненні шахрайські дії третіми особами, наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Крім того, згідно з копією виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 вбачається, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу Нового кредитора по відношенню до [PERSON] , яка є боржницею за кредитним договором № 3174-08 ОФ Н від 06.09.2005, укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», а також за Договором іпотеки (нерухомого майна) від 06.09.2005. Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, закриваючи провадження у справі. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Як вбачається з позовної заяви позивачка зазначає в якості відповідача у даній справі Акціонерне товариство «УкрСиббанк». Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка звернулася до суду не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовною заявою, тому що наразі право вимоги за спірним кредитним договором обліковується на балансі у нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк», а тому АТ «УкрСиббанк» є у цій справі неналежним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача відмовити за вищенаведених обставин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed