Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Представництва КІМАРК АЕМ ЛТД про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в сумі 82722,72 грн. В обґрунтування позову вказав, що позивач 22.11.2018 року був прийнятий на роботу у Представництві КІМАРК АЕМ ЛТД. Однак 22.01.2019 року відповідач видав наказ № 250 к/з/тр, в якому було вказано про звільнення [PERSON] , тобто особи з іншим прізвищем, хоча відповідач стверджував, що цим наказом було звільнено саме позивача. В подальшому, у вересні 2019 року за наслідками перевірки Управління Держпраці було встановлено, що відповідачем при винесенні даного наказу були допущені порушення трудового законодавства, про що було винесено відповідний припис. Протягом цього часу позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про видачу трудової книжки. Прийшовши за трудовою книжкою позивач виявив невідповідність у написанні прізвища, а тому не отримав трудову книжку. За таких обставин просить зобов`язати відповідача видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнунти з нього на користь позивача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 82722,72 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, а позивача звільнено від сплати судового збору. 01.09.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що відповідачем було дійсно допущено помилку у написанні прізвища позивача у наказі про його звільнення від 22.01.2019 року № 250 к/з/тр. При цьому відповідач неодноразово направляв листи, телефонував позивачу, здійснював виходи за місцем проживання позивача та запрошував позивача отримати трудову книжку, однак дані запрошення позивач проігнорував. Відтак, позивач умисно ухилявся від отримання оригіналу трудової книжки. Більш того. 17.07.2020 року позивач в присутності поліцейського отримав оригінал трудової книжки. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач був звільнений відповідачем, однак йому не було своєчасно видано трудову книжку. При цьому, позивач відмовлявся отримати її, оскільки вона була неправильно заповнена, за що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності. Поряд з цим, позивач отримав трудову книжку 17.07.2020 року, всі виплати в день звільнення були здійснені. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач ухилявся від отримання трудової книжки. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що наказом Представництва в Україні Кімарк АЕМ ЛТД від 21.11.2018 року № 558 к/тр [PERSON] прийнято на роботу у Представництві в Україні Кімарк АЕМ ЛТД на посаду менеджера з питань регіонального розвитку за умовами контракту до 22.11.2019 року зі строком випробування 2 місяці (а.с. 57). Наказом Представництва в Україні Кімарк АЕМ ЛТД від 22.01.2019 року № 250 к/з/тр «Про звільнення [PERSON] (персональний номер 536)» [PERSON] звільнено з посади менеджера з питань регіонального розвитку Представництва як такого, що не витримав випробування згідно ст. 28 КЗпП України з 22.01.2019 року (а.с. 14). Згідно акту № 2 від 22.01.2019 року та доповідної працівника відповідача [PERSON] позивач відмовився від підписання наказу про звільнення (а.с. 71, 72). 25.01.2019 року відповідач направив листа-запрошення [PERSON] , в якому просив позивача з`явитися за трудовою книжкою або письмово повідомити про згоду на відправлення трудової книжки (а.с. 78). Також, згідно доповідних працівників відповідача від 25.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 08.02.2019 року позивачу телефонували за номером мобільного телефону та ними здійснено вихід за місцем проживання позивача з проханням з`явитися за трудовою книжкою або письмово повідомити про згоду на відправлення трудової книжки (а.с. 79, 80, 81). Наказом Представництва в Україні Кімарк АЕМ ЛТД від 05.02.2019 року № 02/4/ОС визначено забезпечити належне зберігання трудової книжки [PERSON] , що не була ним одержана при звільненні, у сейфі окремо від інших трудових книжок працівників та вирішено зберігати її протягом двох років, а потім передати до архіву, якщо [PERSON] не виявить бажання отримати свою трудову книжку (а.с. 82). Як вбачається з відповіді Управління Держпраці у Кіровоградській області від 26.09.2019 року № 0/792-04.2/15-09 на звернення [PERSON] від 20.08.2019 року у вересні 2019 року було проведено інспекційне відвідування Представництва Кімарк АЕМ ЛТД та виявлено такі порушення трудового законодавства: не ознайомлено позивача із записам в трудовій книжці; позивача письмово не попереджено за три дні про прийняте рішення про звільнення; неправильно вказано нормативний акт, на підставі якого повинно відбуватися звільнення (замість ст. 28 КЗпП України слід вказати п. 11 ст. 40 КЗпП України). При цьому, Представництвом у березні 2019 року нарахований та виплачений позивачу середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 2639,27 грн. Відносно керівника Представництва складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а на самого відповідача накладено штраф відповідно до ст. 265 КЗпП України (а.с. 18-20). Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2019 року у справі № 405/7186/19 керівника Представництва Кімарк АЕМ ЛТД притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП за вказані вище порушення трудового законодавства (а.с. 23-24). 24.01.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою-претензією, у якій просив видати йому трудову книжку на руки (а.с. 28-29). Водночас, 27.09.2019 року, 10.10.2019 року, 14.02.2020 року, 21.02.2020 року, 03.03.2020 року, 17.07.2020 року відповідач направляв листи-запрошення [PERSON] , в яких просив позивача з`явитися за трудовою книжкою або письмово повідомити про згоду на відправлення трудової книжки (а.с. 15, 16, 22, 27, 83, 87, 89-92). Зазначені листи-запрошення були отримані позивачем, що ним не заперечується. Позивач отримав трудову книжку 17.07.2020 року, що підтверджується його підписом у Книзі обліку трудових книжок (а.с. 93-94). Як вбачається з трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] позивач 22.11.2018 року був прийнятий на роботу у Представництво Кімарк АЕМ ЛТД (запис № 12). Згідно запису № 13 позивач 22.01.2019 року звільнений з роботи на підставі наказу від 22.01.2019 року № 250 к/з/тр за ст. 28 КЗпП України. Згідно запису № 14 запис № 13 слід вважати недійсним. Відповідно до запису № 15 позивач 22.01.2019 року звільнений з роботи на підставі наказу від 10.10.2019 року № 17/ОС за п. 11 ст. 40 КЗпП України. Згідно запису № 16 запис № 15 слід вважати недійсним. Згідно запису № 17 позивач остаточно звільнений з роботи 20.02.2020 року на підставі наказу від 10.10.2019 року № 17/ОС за п. 11 ст. 40 КЗпП України, записи № 15 та № 16 вважати недійсними (а.с. 73-77). Відтак, позивача було звільнено з роботи 20.02.2020 року на підставі наказу від 10.10.2019 року № 17/ОС за п. 11 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (в редакції на час спірних правоідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до абз. 5, 6 п. 4.1, п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до пункту 6.2\~цієї Інструкції\~трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. \~ \~ \~ \~Реалізація передбаченого статтею\~47 КЗпП України\~(в редакції на час спірних правовідносин) права працівника отримати трудову книжку кореспондується не лише з обов`язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника, який за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, не ухиляється від їх отримання. Так, роботодавець вчиняв дії, спрямовані на видачу трудової книжки, а саме надсилав відповідні повідомлення на адресу позивача, працівниками відповідача\~здійснювалися телефонні\~дзвінки та\~виходи за\~місцем проживання\~позивача з\~метою видачі\~йому трудової\~книжки, проте останній категорично відмовлявся отримувати трудову книжку. Більш того, позивач не заперечує того, що він приходив до роботодавця за трудовою книжкою, однак сам же не захотів її отримувати у зв`язку з неправильним оформленням його звільнення. Однак, причини такої відмови не свідчать про те, що затримка видачі трудової книжки виникла з вина відповідача, оскільки позивач у разі отримання трудової книжки не був би позбавлений можливості оскаржити своє звільнення як в судовому так і позасудовому порядку, що ним і було в подальшому зроблено. Встановлені судом обставини беззаперечно свідчать про те, що працівник був обізнаним про дату та підставу свого звільнення, однак на неодноразові пропозиції роботодавця отримати трудову книжку, маючи фактичну можливість їх отримати ще у січні 2019 року, безпідставно відмовлявся від її отримання. Така поведінка працівника не може бути визнана добросовісною. Таким чином, роботодавець вживав необхідні заходи та створив належні умови для отримання трудової книжки працівником, який діючи на власний розсуд, свідомо відмовився від її отримання без поважних причин. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду в постановах від 28.05.2021 року у справі № 759/1749/19 та від 03.11.2021 року у справі №\~387/326/20. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем трудова книжка отримана 17.07.2020 року та ним не доведено вини відповідача у затримці її видачі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки слід відмовити. Окрім того, суд не бере до уваги заяву позивача від 17.02.2021 року про зміну підставі та предмету позову, оскільки в розумінні ч. 3 ст. 49 ЦПК України одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.06.2019 року в справі № 924/1473/15. Також судом не застосовуються положення ст. 233 КЗпП України щодо строків звернення до суду, оскільки у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю. Згідно ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 20/09/19 від 20.09.2019 року, укладений між КІМАРК АЕМ ЛТД та Адвокатським бюро Владислава Скляра (а.с. 123-129). При цьому, суд не бере до уваги платіжне доручення № 385 від 18.08.2020 року на суму 66045,00 грн. (а.с. 130), оскільки у призначенні платежу не вказано, що дана сума була перерахована відповідачем Адвокатському бюро Владислава Скляра саме згідно умов даного договору по справі № 405/4108/20. Крім того, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), що були виконані адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті відповідачем. Відтак, вимоги відповідача про стягнення з з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed