Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Шлюб з ним був зареєстрований 31.08.1979. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; частина трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; частина гаражу, розташованого на території ГБК «Автомобіліст» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, гараж №3/71; частина автомобіля марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER] . Заповіт померлий не залишив. Позивач та її донька [PERSON] звернулись до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При поданні вказаних заяв позивач дізналась, що спадкову справу після смерті чоловіка заведено на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , з якою [PERSON] уклав шлюб 22.10.2016. Позивач також зазначає, що в 2016 році вона виїхала з доньками до Ізраїлю, а чоловік відмовився їхати разом з ними. Те, що її чоловік уклав шлюб з [PERSON] для неї стало несподіванкою, так як вони кохали один одного. Незважаючи на рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , позивач вважає, що шлюб припинено не було, а укладання шлюбу її чоловіка з [PERSON] є недійсним з таких підстав. Відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2010 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.08.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №63, що на її думку, не відповідає дійсності, оскільки їх шлюб був зареєстрований 31.08.1979 згідно з актовим записом №63, винаного Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області. Таким чином, позивач вважає, що ухваленим рішенням розірвано неіснуючий шлюб. Крім того, відповідно до довідки №3310/14.33-14 від 15.09.2019 вбачається, що актовий запис №63 про шлюб між [PERSON] та нею, складений 01.09.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. За таких обставин, враховуючи, що реєстрація з [PERSON] шлюбу відбулася з особою, яка перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі, свідчить про його недійсність від моменту реєстрації і до моменту відкриття спадщини, а тому, відповідач не має права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд: визнати недійсним шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.10.2016 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №774; усунути [PERSON] від права на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, як не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в особі державного нотаріуса Шабліян Євгенії Михайлівни, про визнання шлюбу дійсним. Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що в 2006 році познайомилась з [PERSON] . На той момент їй було відомо, що він одружений, але фактично не підтримує шлюбних стосунків зі своєю дружиною [PERSON] . Між нею та [PERSON] виникли стосунки і вже на початку 2010 року вони стали мешкати разом в його будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2010, що набрало законної сили 06.12.2010, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.08.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №63 - розірвано. В рішенні суду зазначено, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу. У вказаному рішенні помилково було вказано дату реєстрації шлюбу 01.08.1979, замість 31.08.1979, проте органом державної реєстрації цивільного стану було здійснено відмітку про розірвання вказаного шлюбу. 22.10.2016 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . У вересні 2018 року у її чоловіка діагностували онкологічну хворобу і [INFO] він помер. 22.06.2019 вона звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з цим, [PERSON] вирішила використати ситуацію з помилкою в рішенні суду про розірвання шлюбу на свою користь та звернулася до суду з вимогами про усунення її від спадкування. За таких обставин, [PERSON] просила суд: визнати дійсним шлюб, укладений 22.10.2016 між нею та [PERSON] , зареєстрований Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №774, з моменту укладання, визнавши припиненим шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31.08.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №63 з 06.12.2010. Представник позивача - адвокат Васильченко Н.Г. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала та зазначила, що розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] фактично не відбулось та його не припинено, а тому, укладання шлюбу 22.10.2016 за актовим записом №774 між [PERSON] та [PERSON] є недійсним. Орган державної реєстрації актів цивільного стану зареєстрував 22.10.2016 шлюб всупереч наявним розбіжностям в даті укладання попереднього шлюбу. Зустрічні позовні вимоги представник не визнала, зазначивши про їх необґрунтованість та недоведеність. Представник відповідача Центрально-Міського відділу ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) - Зирянова Н.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що Орган державної реєстрації актів цивільного стану на законних підставах 22.10.2016 здійснив реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №774, оскільки були надані всі необхідні для цього документи, зокрема паспорти та рішення про розірвання попереднього шлюбу, перевірено інформацію щодо розірвання попередніх шлюбів осіб, висловлено взаємне бажання на його укладання, а наявність помилки в рішенні суду щодо дати реєстрації попереднього шлюбу не є підставою для відмови в реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти вимоги первісної позовної заяви, надала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників процесу та свідків, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення як первісного позову, так і зустрічної позовної заяви, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 31.08.1979 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №63, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (том 1 а.с. 16). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2010 (том 1 а.с. 17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.08.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №63 - розірвано. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 06.12.2010. Зі змісту ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2016 (том 1 а.с. 106) було вирішено питання про виправлення описки у вищевказаному рішенні суду, зокрема помилково замість дати реєстрації сторонами шлюбу 31.08.1979 вказано - 01.08.1979. Разом з цим, суд відмовив у виправлення описки, з тих підстав, що в самій позовній заяві та у представленому до суду повторному свідоцтві про шлюб, вказано дату реєстрації 01.08.1979. Згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №774 (том 1 а.с. 95) встановлено, що 22.10.2016 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №261-2019 (том 1 а.с. 149-186) [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись: його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] зазначає про недійсність укладеного шлюбу [PERSON] з [PERSON] , оскільки наявна помилка в рішенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2010 в даті реєстрації шлюбу, свідчить про розірвання «неіснуючого шлюбу», а тому вона до теперішнього часу вважається законною дружиною [PERSON] , та як наслідок, відповідача має бути усунуто від права на спадкування після його смерті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що померлий [PERSON] є її рідним братом. З [PERSON] він розлучився приблизно у 2008 році. З [PERSON] її брат проживав після розлучення та одружився у 2016 році. Помер у 2019 році, його поховала відповідач за вір вісним позовом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що померлий [PERSON] є його знайомим зі шкільних часів. Йому відомо, що останній був у шлюбі з [PERSON] , потім розлучився з нею. В подальшому [PERSON] одружився з [PERSON] Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надало до суду копію актового запису №63 про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 190-191), з якого вбачається, що реєстрацію шлюбу було здійснено Лозуватською сільською радою Криворізького району 01.09.1979. Також, з листа Криворізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (том 1 а.с. 209) встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №63, складеного 01.09.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, встановити прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його склала є не можливим, тому що в актовому записі наявний лише підпис особи, яка його склала та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Згідно з книгою обліку і видатку свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану, яка знаходиться на зберіганні в архіві відділу свідоцтв про шлюб, свідоцтво серії [NUMBER] було видано 01.08.1979 працівниками виконавчого комітету Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області під підпис, відомості про прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка отримала даний бланк свідоцтва в книзі відсутні. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (том 1 а.с. 218-219) 22.10.2016 Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складений актовий запис №774 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Попередній шлюб [PERSON] за актовим записом №63 був складений 01.08.1979 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Розірваний рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.11.2010, справа №2-2796. Разом з цим, враховуючи наявність розбіжностей згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актового запису №63 про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та рішення суду від 26.11.2010, зокрема помилки в даті складання запису про шлюб, суд не погоджується з висновками позивача про наявність підстав про визнання такого шлюбу недійсним. Так, згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейних союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання - ч. 2 ст. 104 СК України. Частиною 2 статті 40 Сімейного кодексу України, визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 44 Сімейного кодексу України, у випадках, передбачених ст. 39-41 Сімейного кодексу України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Статтею 45 Сімейного кодексу України, визначено, що недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Стаття 25 Сімейного кодексу України, закріплює принцип одношлюбності, відповідно до положень якої жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до ст. 38 Сімейного кодексу України, підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 статті 39 Сімейного кодексу України, недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Положеннями ст. 42 Сімейного кодексу України, передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з Сімейним кодексом України шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст. 39 Сімейного кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Пунктом 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду. Також, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним. У силу ч. 2 ст. 43 СК України, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу. На даний час рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2010 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 17), не скасовано, має законну силу та вважається виконаним, оскільки була внесена відмітка в актовий запис про його розірвання, а тому не має законних підстав для визнання недійсним шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 22.10.2016. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 77 ІІПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.10.2016 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №774 необхідно відмовити, оскільки позивачем не представлено доказів для визнання недійсним даного шлюбу, що взаємовиключає задоволення похідної вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Зустрічна позовна заява також не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що вимоги первісного позову про визнання недійсним шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не знайшли законних підстав для їх задоволення, що свідчить про вирішення спору про дійсність їх шлюбу та відсутності обставин, які б давали підстави вважати шлюб з [PERSON] таким, що не було припинено за рішенням суду. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі наявних у справі матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви та зустрічного позову відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивачів.

Outcome: dismissed