Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

26.10.2021 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18 березня 2011 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі з 350 грн. на 2 510 грн. щомісячно, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 22.02.2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі. Розгляд справи відбувся 22.03.2022 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем має двоє синів, один з яких неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 18.03.2011 року з відповідача вирішено стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2011 року і до досягнення ними повноліття. З 27.05.2018 року аліменти позивачка отримувала лише на одну дитину - [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] , [INFO] досягнув повноліття. Крім цього, позивачка вказує, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за зазначеним вище рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Коштів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, а тому змушена звернутися в суд із даним позовом. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У ході судового розгляду встановлено, що 28.10.2010 року рішенням Сколівського районного суду Львівської області було розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20 лютого 1999 року Сколівським районним відділом реєстрації актів громадського стану Львівської області /актовий запис № 9/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18.03.2011 року, судом було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO], жителя м. Сколе Львівської області на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 700 грн., щомісячно починаючи з 09.02.2011 року і до досягнення ними повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до чинного законодавства. На даний час позивачка отримує аліменти лише на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки син - [PERSON] досягнув повноліття. Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 14.02.2008 року, [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ої групи з дитинства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, зважаючи на обов`язок батька утримувати дитину та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог і стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент винесення судом рішення становить 2618,00 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а отже, з огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 2 102 грн. судового збору.

Outcome: approved