Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У лютому 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений Комплексний договір № 4/2125751, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит. АТ «Креді Агріколь Банк» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору перед позивачем станом на 29.01.2020 року в загальному розмірі 236895,53 грн., яку останній просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Представником відповідача подано відзив на позов, який приймається до уваги в якості письмових пояснень через пропуск строку на подання відзиву на позов. В даних поясненнях представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що докази отримання коштів від банку відсутні, вимога про дострокове погашення боргу відповідачу не направлялась, з моменту пред`явлення вимоги право нараховувати проценти за договором відсутнє. Вважає, що умова про нарахування комісії є нікчемною. Ухвалою судді Кондратенко О.О. від 19.03.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.06.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом Акціонерного товариства ?Креді Агріколь Банк? до [PERSON] про стягнення заборгованості. 30.09.2020 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. Ухвалою суду від 01.10.2020 р. призначено підготовче судове засідання по цивільній справі 761/6029/20. Ухвалою суду від 09.12.2020 р. закрито підготовче судове засідання по цивільній справі 761/6029/20 та призначено її судовий розгляд по суті. Ухвалою суду від 12.05.2021 р. замінено позивача у справі за №761/6029/20 з АТ «Креді Агріколь Банк» на ТОВ ФК«Кредит-Капітал». Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 13.05.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №4/2125751, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 199000,00 грн., строком з 13.05.2019 р. по 12.05.2024 р. Згідно п. 1.2, 1.3 договору кредит надається для погашення заборгованості за комплексним договором №3/2125751, укладеним між банком та позичальником 02.08.2017 р. відповідно якого позичальнику було видано кредит в сумі 255000,00 грн. За користування кредитом позичальник сплачує: щомісячно процентну винагороду за користування кредитом - 9,00 % річних та комісійну винагороду в розмірі 1,70 % від суми кредиту. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором №4/2125751 виконав в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується випискою з рахунку. (а.с. 6-11) Відповідно до п.2.1 вказаного договору Надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного п. 1.2 Договору у сумі визначеній п.1.1 Договору. Видача кредиту готівкою - не передбачена. П.2.2 передбачено що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором визначеного п.1.2 Договору. Відповідно до п. 2.4 цього договору, зазначено, що нарахування за користування кредитом та комісії (якщо передбачена) згідно Договору здійснюється з дня перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором, визначеним п. 1.2 Договору до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Нарахування процентів здійснюється в день повернення кредиту, на фактичну суму заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що разом з позовною заявою на підтвердження своїх вимог позивач надав копію кредитного договору, на кожному із його аркушів міститься підпис відповідача, графік погашення кредиту з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ( т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет), лист-ознайомлення з умовами отримання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту, умови надання, обслуговування та повернення кредиту. Вказані письмові докази містять підпис відповідача (доказів протилежного суду не надано). На а.с. 12-13- копії вимог №10451/3599 від 04.11.2019 р. та №10451/3323 від 02.10.2019 р., адресованих [PERSON] про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору №4/2125751 від 13.05.2019 року. Між тим, доказів направлення та отримання вказаних вимог [PERSON] матеріали справи не містять. З огляду на те, що відповідачем не отримано вимоги банку, моментом припинення зобов`язань є день звернення позивача їз даним позовом до суду, а тому застосування в даних правовідносинах правової позиції про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, є недоцільним. Судом також враховано, що направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі № 521/21255/13-ц). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так згідно п. 5.1. кредитного договору №4/2126751, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно умов Договору на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц визначено порядок застосування ЗУ "Про захист прав споживачів" та ЗУ "Про споживче кредитування" в різних проміжках часу. На час укладення кредитного договору чинним законодавством банкам не заборонялось встановлення комісії (винагороди) в договорах про споживче кредитування. У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за кредитним договором, згідно з розрахунком наданим позивачем (а.с. 5), станом на 29.01.2020 року загальна заборгованість становить 236895,53 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі - 177330,26 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 15909,86 грн.; нарахованої комісії у розмірі - 4335,00 грн.; нарахованих відсотків у розмірі - 821,27 грн.; прострочених відсотків у розмірі - 8708,84 грн.; простроченої комісії у розмірі - 26010,00 грн.; пені - 3780,30 грн. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором №4/2125751 від 13.05.2019 року та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в загальному розмірі 236895,53 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються, судового рішення, яким визнано недійсним кредитний договір №4/2125751 від 13.05.2019 р. в цілому або його частини також не надано. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3553,43 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved