Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.12.2021 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого на [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої на [ADDRESS] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018 по 20.10.2021 у розмірі 29271 грн.; а також вирішено питання судових витрат. Окрім цього, 05.01.2022 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернулася адвокат Сидор Я.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 29271 грн., яку судом задоволено та ухвалено додаткове рішення яким вирішено зазначити у резолютивній частині рішення: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого на [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої на [ADDRESS] , 29271 грн. заборгованості по сплаті аліментів. Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення від 13.12.2021, посилаючись на те, що в судові засідання він не з`являвся, оскільки про розгляд справи йому нічого відомо не було, а з 15.09.2021 перебуває закордоном. Окрім цього зазначив, що регулярно робить грошові перекази на утримання сина, хоч протягом тривалого часу офіційно не працює. Ствердив, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 13.12.2021 відсутня. З урахуванням викладеного, заочне рішення суду від 13.12.2021 просив скасувати, а справу призначити до розгляду в загальному порядку. Як наслідок, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2022 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.12.2021 в цивільній справі №345/5109/21 за позовом [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~про\~стягнення неустойки\~(пені)\~за\~прострочення\~сплати аліментів\~та\~стягнення\~заборгованості за\~аліментами та додаткове рішення від 18.01.2022 по даній справі скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом встановлено, що приймаючи вищевказані рішення, суд виходив з наступного. Так, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.10.2017, із відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн., а згідно рішення суду від 16.09.2021, спосіб стягнення аліментів змінено та вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на користь сина в розмірі ј частини усіх видів заробітку. Відповідно до розрахунку із сплати аліментів, станом на 01.09.2021 у [PERSON] була заборгованість у розмірі 29 271 грн. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. В постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Відповідно до розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, її розмір складає 80616,43 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, враховуючи, що ст. 196 СК України встановлені обмеження щодо максимального розміру стягнення неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості, суд прийшов до висновку, що з нього слід стягнути неустойку (пеню) з прострочення сплати аліментів у сумі 29\~271 грн. Відповідач [PERSON] зазначив, що при винесенні рішення судом не було враховано те, що станом на 13.12.2021 будь-яка заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, а кошти на утримання дитини він регулярно надає, хоч і являється таким, що має мінливі доходи оскільки офіційно ніде не працевлаштований. Щодо відсутності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.12.2021, то суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку із сплати аліментів (виконавчий лист № 345/3191/17), станом на 01.09.2021 у [PERSON] була заборгованість у розмірі 29 271 грн. Вказане виконавче провадження 14.09.2021 закінчено у зв`язку з зміною способу стягнення аліментів рішенням суду від 16.09.2021 на виконання якого було видано виконавчий лист № 345/3014/21. Тобто матеріали справи містять дані які свідчать про те, що заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 345/3191/17 у розмірі 29 271 грн. залишилася непогашеною, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Натомість доказів того, що станом на 13.12.2021 будь-яка заборгованість зі сплати аліментів у нього була відсутня суду не надав. Переглядаючи заочне рішення суд також виходив і з того, що з 15.09.2021 [PERSON] перебуває закордоном, що на думку суду, підтверджує його можливість забезпечувати сина на належному рівні, як це передбачено чинним законодавством України та виконувати покладені на нього обов`язки, як на батька дитини. Окрім цього, долучені відповідачем квитанції жодним чином не спростовують висновки суду зроблені під час ухвалення заочного рішення від 13.12.2021, а підтверджують про часткову сплату аліментів упродовж 2020-2021, що є обов`язком батька по відношенню до сина. Щодо додаткового рішення від 18.01.2022, то переглядаючи його суд прийшов до висновку про правильність його ухвалення з урахуванням вимог ст. 270 ЦПК України. Зокрема, враховуючи те, що судом при винесенні заочного рішення від 13.12.2021 не прийнято рішення щодо однієї з позовних вимог щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, то судом в цій частині винесено додаткове рішення з урахуванням вимог чинного законодавства. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі\~ 908,00 грн. та 2000 грн. на користь позивача за отриману нею правову допомогу.

Outcome: approved