Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що в 2017 році мала намір придбати у [PERSON] житловий будинок із господарськими будівлями та земельною ділянкою під будинком, за 16 тисяч доларів США. У період з липня по жовтень 2017 року вона передала [PERSON] в якості авансу за придбання будинку 6100 (шість тисяч сто) доларів США, який здійснила чотирьома платежами. Передача коштів підтверджується відповідними розписками, власноручно підписаними відповідачкою. Укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивачка з відповідачкою домовилися провести упродовж року. Але з вини відповідачки укладення договору купівлі-продажу будинку не відбулося. Станом на сьогодні відповідачка від зустрічі з [PERSON] ухиляється, на дзвінки не відповідає, сплачені гроші не повертає. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить стягнути з відповідачки на її користь сплачені грошові кошти в сумі 159 820 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити. Пояснила про обставини, описані вище, в подальшому просила справу розглядати без її участі. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила, що позивачка намагалася мирно врегулювати спір, проте відповідачка не бажає повертати кошти. Вважає, що ігнорування відповідачкою законних вимог позивачки про повернення сплачених коштів в рахунок авансу (завдатку) грубо порушує її права як володільця коштів. Оскільки договору купівлі-продажу будинку між сторонами не укладалося, то відповідачка зобов`язана повернути кошти. Відповідачка [PERSON] жодного разу не з`явилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду не подала. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та її чоловік [PERSON] з метою поліпшення житлових умов мали намір придбати житловий будинок. Ними було відшукано будинок з домоволодінням, що розташований по [ADDRESS] , де вони познайомились з його власницею [PERSON] . При спілкуванні з нею у липні 2017 року остання продемонструвала судове рішення, яке підтверджує право її власності на будинок. Відтак, позивачка домовилася з відповідачкою у липні 2017 року про купівлю у неї житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , разом із господарськими будівлями та земельною ділянкою під будинком, за 16 тисяч доларів США. У період з липня по жовтень 2017 року позивачка передала [PERSON] в якості авансу за придбання будинку 6100 (шість тисяч сто) доларів США, який здійснила чотирьомама платежами. Передача від [PERSON] та отримання [PERSON] коштів підтверджується наступними розписками, власноручно підписаними відповідачкою: - розписка від 20.07.2017р. про передачу-отримання коштів у сумі 2000 доларів США; - розписка від 25.07.2017р. про передачу-отримання коштів у сумі 1000 доларів США; - розписка від 31.07.2017р. про передачу-отримання коштів у сумі 2000 доларів США; - розписка від 08.10.2017р. про передачу-отримання коштів у сумі 1100 доларів США. Решту грошей від обумовленої суми позивачка мала передати відповідачці після оформлення і підписання сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку. Укладення договору купівлі-продажу житлового будинку сторони домовилися провести упродовж року, оскільки відповідачка попрохала дати їй час на оформлення земельної ділянки під будинком і пояснила, що вже почала процес оформлення власності після померлих родичів, але не завершила його. Але з вини відповідачки укладення договору купівлі-продажу будинку не відбулося. У 2019 році [PERSON] взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки, зв`язок з нею взагалі пропав. Станом на сьогодні відповідачка від зустрічі з позивачкою ухиляється, отримані гроші не повертає позивачці. Позивачка намагалася розшукати відповідачку, однак за місцем проживання в с. Котів Рівненського району Рівненської області вона була відсутня. Як встало відомо позивачці від мешканців цього населеного пункту, відповідачка систематично виїжджає на заробітки за кордон. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому зазначено про те, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за громадянином [PERSON] , час державної реєстрації: 03.01.2020 р., підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу від 03.01.2020р. Таким чином позивачка дізналася що будинок, за який вона дала завдаток [PERSON] , продано іншій особі. У подальшому, через протиправні дії відповідачки вона звернулася до Рівненського районного відділення поліції із заявою про вчинення [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення за ознаками злочину, що передбачений ч.2 ст.190 КК України (заволодіння чужим майном). За результатами розгляду заяви розпочато та по цей день розслідується кримінальне провадження № 12020180180001005 від 04.11.2020 р. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження позивачка мала зустріч у приміщенні Рівненського районного відділення поліції із сином відповідачки - [PERSON] , який підтвердив інформацію про продаж іншій особі будинковолодіння, у якому й сам приймав участь за проханням матері, висловив намір повернути разом з матір`ю кошти, які були сплачені в якості авансу. Однак станом на сьогодні кошти не повернуті. 08 вересня 2021 року позивачка надіслала [PERSON] рекомендований лист-заяву про прийняття нею негайних мір для повернення 6100 доларів США з попередженням, що у разі відмови змушена буде звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачка не побажала повернути кошти. Ігнорування відповідачкою законних вимог про повернення сплачених коштів в рахунок авансу (завдатку) грубо порушує права позивачки як володільця коштів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був присутній при розмові щодо купівлі-продажу домоволодіння в с. Котів Рівненського району Рівненської області, при ньому була написана розписка про отримання коштів, та були передані кошти. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили про те, що у їх присутності передавалися кошти, а розписки писалися відповідачкою власноручно. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс13, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. Отже 6100 доларів США, сплачених позивачкою в рахунок платежу за житловий будинок, який вона мала намір придбати у відповідачки, не є завдатком, а являється авансом. При цьому завдаток видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, а в даному випадку договір купівлі-продажі між сторонами не був укладений і у позивачки не виникли будь-які зобов`язання за договором. Стаття 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу. Статтею 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона, згідно із статтею 81 ЦПК України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки договір купівлі-продажу домоволодіння, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було з вини відповідачки, тому передані позивачкою відповідачці гроші (аванс), підлягають поверненню позивачці. Таким чином позов підлягає до задоволення. Згідно із п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві зазначаю, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 8598, 20 грн (1598,20 грн - судовий збір, та 7 000,00 грн - заплановані витрати за надання професійної правової допомоги адвокатом у цій справі). Однак 17 березня 2022 року адвокат Суржук Л.М. надала суду уточнений розрахунок судових витрат, які становлять 8528, 20 грн (1598,20 грн - судовий збір, та 6930 грн. - заплановані витрати за надання професійної правової допомоги адвокатом у цій справі). Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved