Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом, згідно вимог якого просять ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію прав на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна:120692), яка була проведена 20.02.2003 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 26.04.1999 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за реєстровим №1488 (зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №19 за №1977) на ім`я [PERSON] . В подальшому позовні вимоги уточнили та остаточно просили суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна:120692), яка була проведена 20.02.2003 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 26.04.1999 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за реєстровим №1488 (зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №19 за №1977) на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року, яке набрало законної сили, за позивачами визнано право власності в порядку спадкування по Ѕ частки (за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , яке в цілому складається з: житлового будинку літ «А, а, а1,аг,а1г», літньої кухні літ «Б,б», сараю літ «61, 62», вбиральні літ «В», літнього душу літ «Д», навісу літ «Н», воріт № 1, огорожі № 2,3,4, колодязю літ «к», вимощення І, вигрібної ями II, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав їх батькові [PERSON] на підставі Договору № 348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого 10.11.1961 нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори (реєстровий № 10291) та зареєстрований 21.09.1983 Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації. Після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його дружина (їх мама) [PERSON] , а після матері, даний житловий будинок був успадкований ними у відповідності до чинного законодавства (ст 1261, 1268 ЦК України). Звертають увагу суду на той факт, що їх батьки набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] у визначений законом спосіб, відповідно до законодавства, яке діяло під час виникнення таких правовідносин (договір забудови , його реєстрація, ввод в експлуатацію). На сьогоднішній день правовстановлюючі документи, на підставі яких [PERSON] (спадкодавець) володів на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а це - Договір №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за р.№10291 від 10.11.1961 - недійсними не визнавались, за його життя ніким не оспорювались. Земельна ділянка за цією ж адресою (під вказаним житловим будинком з господарськими будівлями) також була виділена у законному порядку їх батькові, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради за № 281/1 від 05 липня 1961 року (копія рішення додається). Отримавши рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2019 за №537/2658/19 про визнання за нами права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , вони звернулися до Департаменту державної реєстрації для подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №49747245 від 19 листопада 2019 року у державній реєстрації права власності по Ѕ (за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , їм було відмовлено. Підставою відмови у реєстрації за ними права власності стало те, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою, тобто за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за №1488 від 20.02.2003. Даний факт також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2019 №190243721. В ході подальшого з`ясування обставин, їм також стало відомо і про те, що відчуження права власності на спірний житловий будинок [ADDRESS] , проводилось: на підставі Договору дарування, посвідченого Ганночкою О.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 25.03.1997, за реєстровим №1822; на підставі Договору купівлі - продажу від 26 квітня 1999 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за реєстровим №1488, на підставі якого, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] (зареєстровано в КП МБТІ в реєстровій книзі №19 за реєстровим №1977); на підставі Договору від 12 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович М.В., за реєстровим номером №1342, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ «А,а», загальною площею 28,20 кв.м., житловою площею 12,00 кв.м., сараю літ «Б», сараю літ «В», колодязю літ «К», що розташовані на земельній ділянці державного фонду 770 кв.м. При цьому звертають увагу суду на те, що технічні параметри даного житлового будинку взагалі різняться з тими технічними даними за якими був зареєстрований їх будинок (загальна площа -73,3 кв.м., житлова площа 49,7 кв.м. та інші технічні параметри будинку та житлових будівель, що підтверджується технічним паспортом від 17.12.2018). Нотаріуси [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які посвідчували договір дарування від 25.03.1997 за № 1822 (нотаріус Ганночка О.В.), договір купівлі - продажу від 26.04.1999 за № 1488 (нотаріус Михно В.М.), договір дарування від 12.05.2003 за реєстровим №1343 (нотаріус Спірідович М.В.), виходячи із вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в діючий на час оформлення права власності на нерухоме майно, не могли не запитувати (отримувати) від КП «Кременчуцьке МБТІ» інформацію (у формі довідки) стосовно реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . А за такого, вони були обізнані щодо реєстрації права власності на об''єкт нерухомості за вказаною адресою за їх батьком, [PERSON] ще з 1961 року (довідка КП МБТІ за № 61/5832 від 20.12.2018). Проте, такі дані не стали для нотаріусів бар`єром до посвідчення договорів на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] . Такі дії нотаріусів спричинили порушення їх прав щодо володіння, користування, розпорядження належним їм майном, посягли на юридичну забезпеченість такого їх майнового права (права на спадщину), права на належний їх батькам за життя на законних підставах (на підставі договору № 348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за р. №10291 від 10.11.1961) житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . 02.11.2010 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. був посвідчений договір купівлі - продажу за № 6777, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила у власність будинок [ADDRESS] (при цьому, відповідно до витягу № М-128/01-27, виданого архівним відділом Кременчуцької міської Ради Полтавської області 28.09.2010 адресу змінено на [ADDRESS] ). Також звертають увагу на те, що земельна ділянка площею 797 кв.м., на якій розташований вищевказаний житловий будинок розташована за адресою: [ADDRESS] та була приватизована [PERSON] в 2006 році (кадастровий номер земельної ділянки: 5310436500:09:003:0214). Враховуючи дані обставини позивачі для захисту, відновлення свого порушеного права на нерухоме майно, змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2020 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 27.11.2020 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області підготовче судове засідання було відкладено. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.01.2021 строк підготовчого судового провадження продовжено та витребувано докази. 25.01.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.02.2021 строк підготовчого судового провадження продовжено. 05.03.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов, згідно якого остання в задоволені позову просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначила, що домоволодіння на яке набуте право власності позивачами на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2019 та домоволодіння, що в конкретно визначений проміжок часу належало їй, а після його продажу належить [PERSON] є різними, а не одним і тим же, знаходяться в різних місцях, розташовані на різних земельних ділянках, за різними адресами: « [ADDRESS] » та « [ADDRESS] ». Разом з тим, як відомо їй, та про що не може не бути відомо і позивачам у справі, при проведенні перейменувань в свій час назви вулиць з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]», вул. «[ADDRESS]», « [ADDRESS] » працівниками КП «КМБТІ» при оформленні документів на підставі відповідно прийнятого рішення Кременчуцькою міською радою приблизно у 2003 році було допущено технічну помилку у назві вулиць «[ADDRESS]» та «[ADDRESS]», у декого із сусідів навіть у нумерації домоволодінь, бо і ті змінювались у тому числі. Вказане в подальшому потягло за собою таку ж плутанину і у відомостях, що у 2013 році заносились до новоствореного електронного Державного реєстру, та в цьому жодної провини немає, ні як з боку позивачів, так і з боку відповідачів, бо вони стали заручниками виниклої ситуації. Вважає, що у конкретно виниклій ситуації, вірно би було ставити перед судом питання щодо постановления рішення про внесення змін до записів про державну реєстрацію з урахуванням непорушності набутого права власності на момент правочину (реєстратор здійснює погашення в реєстрі права власності, та вчиняє перереєстрацію за новою адресою без порушення права власності інших осіб), а не просити скасувати державну реєстрацію прав на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 120692), яка була проведена 20.02.2003 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.04.1999 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за реєстровим №1488 (зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №19 за №1977) на ім`я [PERSON] , що є не припустимим. 10.03.2021 позивачами [PERSON] та [PERSON] подано до суду відповідь на відзив позивачі зазначають, що відповідачем не було подано жодного аргументованого доказу та документу, шо підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] фактично спотворює обставини по справі своїми же додатками до відзиву. Згідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки: 5310436500:09:003:0214), виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, даний документ підтверджує той факт, що проведена реєстрація нерухомості за [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладеного 12.05.2003 між [PERSON] та [PERSON] - являється юридично неспроможною, помилковою та такою, що взагалі не відповідає Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради Полтавської області №785 від 21.12.2006, відповідно до якого за відповідачем [PERSON] було затверджено акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Дана адреса також зазначена в документації по реконструкції житлового будинку (додаток до відзиву відповідача [PERSON] ), де зазначена адреса житлового будинку, належного [PERSON] - [ADDRESS] . Підсумовуючи вищевикладене, проведена державна реєстрація права власності за [PERSON] являється неправомірною, проведеною із порушенням процедури реєстрації прав власності та не відповідає Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Жодних документів, які б могли підтвердити слова відповідача [PERSON] про нібито зміну поштових адрес - не надано, що суперечить нормі ст. 81-83 ЦПК України в розумінні доказування. Відповідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року (справа № 537/2658/19), яке набрало законної сили, за ними, позивачами - [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування по Ѕ частки (за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , яке в цілому складається з: житлового будинку літ « А, а, а1,аг,а1г», літньої кухні літ « Б,б», сараю літ «61, 62», вбиральні літ « В», літнього душу літ « Д», навісу літ « Н», воріт N5 1, огорожі № 2,3,4, колодязю літ « к», вимощення І, вигрібної ями II, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав їх батькові [PERSON] на підставі Договору №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого 10.11.1961 нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори (реєстровий №10291) та зареєстрований 21.09.1983 Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації. Після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його дружина (мама) [PERSON] , а після матері, даний житловий будинок був успадкований ними у відповідності до чинного законодавства (ст. 1261, 1268 ЦК України). Саме їх батьки набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] у визначений законом спосіб, відповідно до законодавства, яке діяло під час виникнення таких правовідносин (договір забудови, його реєстрація, введення в експлуатацію). На сьогоднішній день правовстановлюючі документи, на підставі яких [PERSON] (спадкодавець) володів на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а це - Договір №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за р.№10291 від 10.11.1961 - недійсними не визнавалися, за його життя ніким не оспорювалися. Земельна ділянка за цією ж адресою (під вказаним житловим будинком з господарськими будівлями) також була виділена у законному порядку їх батькові, [PERSON] на підставі Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради за № 281/1 від 05 липня 1961 року. Всі дані документи долучені до позовної заяви та наявно підтверджують їх законне право на реєстрацію права власності згідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1-2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Тобто, на сьогодення вони абсолютно позбавлені права щодо реєстрації у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП) їх житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та не можуть відповідно реалізувати свої конституційні права щодо розпорядження, користування та володіння своєю нерухомістю. Нотаріуси [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які посвідчували договір дарування від 25.03.1997 за № 1822 (нотаріус Ганночка О.В.), договір купівлі- продажу від 26.04.1999 за № 1488 (нотаріус Михно В.М.), договір дарування від 12.05.2003 за реєстровим № 1343 (нотаріус Спірідович М.В.), виходячи із вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в діючий на час оформлення права власності на нерухоме майно, не могли не запитувати (отримувати) від КП «Кременчуцьке МБТІ» інформацію (у формі довідки) стосовно реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . А за такого, вони були обізнані щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за вказаною адресою за їх батьком, [PERSON] ще з 1961 року. Проте, такі дані не стали для нотаріусів бар`єром до посвідчення договорів на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] . Такі дії нотаріусів спричинили порушення їх прав щодо володіння, користування, розпорядження належним нам майном, посягли на юридичну забезпеченість такого їх майнового права (права на спадщину), права на належний їх батькам за життя на законних підставах (на підставі договору №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за р. №10291 від 10.11.1961) житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Окрім того згідно схеми розташування земельних ділянок (графічне відображення) їх житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (позначено зеленим кольором), а також зображення житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (позначено червоним кольором), відповідно до якої вбачається, що правовстановлюючий документ на будинок [PERSON] не відповідає дійсності, а її державна реєстрація проведена із порушенням вимог чинного законодавства України. 02.04.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2021 провадження у справі закрито, роз`яснено, що розгляд зазначеної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Постановою Полтавського апелцяйного суду від 27.07.2021 ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2021 скасовано, матеріалт справи повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. 15.11.2021 позивачами подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.12.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяву, згідно якої просять справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнає та просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович М.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, де просить справу розглядати без його участі. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи Департаменту державної реєстрації Кременчуцької міської ради Полтавської області в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961, який посвідчено нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори Баржицьким Ю.Л. та зареєстрований в реєстрі за №10291 від 10.11.1961, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 20.12.2018 за р.№61/5832, [PERSON] на праві власності належав будинок [ADDRESS] . Спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , згідно ст. 549 ЦК УРСР, прийняла його дружина - [PERSON] . Відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року, яке набрало законної сили, за позивачами [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування по Ѕ частки (за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , яке в цілому складається з: житлового будинку літ «А, а, а1,аг,а1г», літньої кухні літ «Б,б», сараю літ «61, 62», вбиральні літ «В», літнього душу літ «Д», навісу літ «Н», воріт № 1, огорожі № 2,3,4, колодязю літ «к», вимощення І, вигрібної ями II, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] .. Житловий будинок по [ADDRESS] має загальну площу 73,3 кв.м. та розташований на земельні ділянці загальною площею 500 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП «КМБТІ Кременчуцької міської ради» станом на 17.12.2018. Позивачі звернулись до Департаменту державної реєстрації для подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно, яке визнано за ними рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року. Відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №49747245 від 19 листопада 2019 року у державній реєстрації права власності по Ѕ (за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , позивачам відмолено, оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою, тобто за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за №1488 від 20.02.2003. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №190243721, сформованої 26.11.2019, 20.02.2003 прийнято рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 770 кв.м. Підставою виникнення права власності є Договір купівлі - продажу від 26 квітня 1999 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. за реєстровим №1488. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок [ADDRESS] , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А,а», загальною площею 28,20 кв.м., житловою площею 12,00 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», колодязя літ. «К», розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 770 кв.м.. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящихся Полтавської області від 28.07.1977 №663 «Про доповнення до додатків до рішень міськвиконкому №728 від 23.12.1976 та №111 від 28.02.1977 «Про упорядкування адресних номерів існуючих домоволодінь та часткове перейменування вулиць Крюківського району міста», Ахрівного витягу із додатку №1 до рішення виконкому №663 від 28.07.1977, домоволодінням, на відрізку [ADDRESS] встановлена нова адреса: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №131 від 13.05.2004, [PERSON] надано дозвіл на виконання будівництва житлової прибудови розміром 9,20Х3,90 м. за проектом, погодженим архітектором на садибі по [ADDRESS] . Згідно з [ADDRESS] , з показом місця будівництва, власник: [PERSON] , погодженого начальником управління містобудування та архітектури м. Кременчука, до житлового будинку літ. «А,а», сараїв літ. «Б»,«В» запроектована житлова прибудова «А1». Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №785 від 21.12.2006, затверджено акт державної технічної комісії від 12.12.2006 про прийняття в експлуатацію реконструйованого житлового будинку гр. [PERSON] на садибі по [ADDRESS] , який належить їй на праві особистої власності, згідно договору дарування, посвідченого Спірідовичем М.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 12.05.2003 №132 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №655979. Житлова площа реконструйованої частини житлового будинку 22,3 кв.м. Видано свідоцтво про право власності на індивідуальний житловий будинок на садибі по [ADDRESS] гр. [PERSON] КП «МБТІ» надано розпорядження провести реєстрацію індивідуального житлового будинку на садибі по [ADDRESS] , згідно чинного законодавства. З Акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта від 12.12.2006, зареєстрованого інспекцією держбудархконтролю м. Кременчука від 28.12.2006 №289, затвердженого рішенням виконкому Крюківської районної ради №785 від 21.12.2006, вбачається, що реконструкція житлового будинку по [ADDRESS] здійснена на підставі Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №131 від 13.05.2004, яким [PERSON] надано дозвіл на виконання будівництва житлової прибудови розміром 9,20Х3,90 м. за проектом, погодженим архітектором на садибі по [ADDRESS] . Отже судом встановлено, що домоволодіння загальною площею 28,2 кв.м., на яке за [PERSON] 20.02.2003 зареєстровано право власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. 26.04.1999, зареєстрованого в реєєсті за №148, на яке в подальшому відповідачем [PERSON] було набуте право власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В., зареєстрованого в реєстрі за №1342, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому судом встановлено, що станом на час подання позовної заяви до суду, а саме 18.02.2020, як і на час звернення позивачів з заявою до Департаменту державної реєстрації для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке визнано за ними рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року, а саме права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за відповідачем [PERSON] речове право на вказаний житловий будинок зареєстровано не було. Відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. 02.11.2010, зареєстрованого в реєстрі за №6777, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність будинок [ADDRESS] (відповідно до витягу №М-128/01-27, виданого архівним відділом Кременчуцької міської ради Полтавської області 28.09.2010 адресу змінена на [ADDRESS]), загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., та в цілому складається з: житлового будинку літ.А,А1,а,а1, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., сараю літ.В., гаража літ. Л,л,я, ями вигрібної літ.І, огорожі 1-4, розташованого на земельній ділянці приватної власності. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «МБТІ» 29.10.2010 за номером 278246, побудований гараж літ. Л,л,я на підставі рішення виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 21.12.2006 №781. Цей будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Спірідовичем М.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 12.05.2003 за реєстровим №1342, зареєстрованого в КП «МБТІ» в книзі 19 за номером запису 1977. Згідно інформаційної довідки №243366130, сформованої 08.02.2021, що містить інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за відповідачем [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу, ВРВ №667376, 02.11.2010, посвідченого Прокопом О.Е. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу р. №677, зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] . Станом на час подання позовної заяви до суду, а саме 18.02.2020, як і на час звернення позивачів з заявою до Департаменту державної реєстрації для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке визнано за ними рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року, а саме права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за відповідачем [PERSON] речове право на вказаний житловий будинок не зареєстроване. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ГУ від 01.07.2004 (з наступними змінами та доповненнями). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, зазначених у ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З системного аналізу зазначених норм права випливає, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно. До 2013 року реєстрація права власності на майно проводилася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме. Як встановлено судом державна реєстрація за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 770 кв.м. була проведена до 01.01.2013 відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за №157/6445, відповідно до якого така державна реєстрація права власності - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється МБТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштом особи, що звернулись до МБТІ. Згідно з п. 1.12 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції станом на 20.02.2003 (втрата чин. 01.01.2013)), визначено, що рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав приймає реєстратор прав власності на нерухоме майно (далі - реєстратор), що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції станом на 20.02.2003 (втрата чин. 01.01.2013)), для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна. Згідно з п. 3.5. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції станом на 20.02.2003 (втрата чин. 01.01.2013)), реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред`явленим правовстановлювальним документам. Забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності. Відповідно до п. 3.6., 3.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції станом на 20.02.2003 (втрата чин. 01.01.2013)), Реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта, права щодо якого підлягають реєстрації. Унесення запису до Реєстру прав здійснюється після прийняття рішення про реєстрацію прав власності. Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14«Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» заява №12742/87 зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Наразі, без скасування рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 770 кв.м., власники майна фактично позбавлені свого права власності. В той же час спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно може бути звернена лише до особи, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вже зазначалось раніше, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Позивачами заявлено вимогу до [PERSON] та [PERSON] , однак, як зазначено раніше, належним відповідачем є лише особа щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як встановлено судом, станом на час подання позовної заяви до суду, а саме 18.02.2020, як і на час звернення позивачів з заявою до Департаменту державної реєстрації для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке визнано за ними рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2019 року, а саме права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за відповідачами [PERSON] та [PERSON] речове право на вказаний житловий будинок не зареєстроване. Позивачами суду не надано жодних належних доказів того, що вказаними відповідачами вчиняються дії, якими порушуються, не визнаються або оспорюються їх права, свободи чи інтереси. За викладених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову до неналежних відповідачів [PERSON] та [PERSON] , та увалення рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Враховуючи викладне, встановлені обставини справи, а також те, що без скасування рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 770 кв.м., власники майна фактично позбавлені свого права власності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоленню. Отже, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідовича М.В., приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е., Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради, Департаменту державної реєстрації Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачів документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 840 грн 00 коп.

Outcome: partial