Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення повернуте до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Завгороднюк В.О. в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 08 листопада 2008 року у виконкомі Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №36. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 28.10.2021 року, актовий запис №265. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2012 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоїно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Салгани, Білгород - Дністровського району, Одеської області, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 29.08.2012 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в сумі 214 грн. на користь держави. На виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2012 року по справі №1505/7558/2012, 25.03.2013 року було видано відповідний виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який позивачем [PERSON] було пред`явлено на примусове виконання до Відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ. Однак, відповідач [PERSON] вимог виконавчого документа не виконує, аліменти сплачував нерегулярно, а починаючи з липня 2019 року перестав їх сплачувати взагалі, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 01.11.2021 року, наданого Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.10.2021 рік складає 113 835,48 грн. 18 лютого 2017 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №54. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.01.2022 року, складеного начальником служби у справах дітей та головним спеціалістом служби у справах дітей встановлено, що позивач [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] , дітьми [PERSON] та [PERSON] , проживають в двокімнатній квартирі зі всіма зручностями. Одна з кімнат облаштована для проживання дітей, створено усі необхідні умови для проживання та розвитку малолітніх дітей. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] займається футболом в дитячій спортивній секції, додатково відвідує заняття з вивчення англійської мови. Також, дитина [PERSON] , [INFO] відвідує навчальний заклад Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач [PERSON] самостійно піклується про відвідування дитиною школи, про виконання домашнього завдання, відвідує батьківські збори. Адміністрація Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» інформує, що мати дитини, [PERSON] приділяє багато часу вихованню, навчанню та розвитку дитини. Батько дитини, [PERSON] не цікавиться станом навчання та розвитком сина, з класними керівниками зв`язок не підтримує (інформація від 20.01.2022 року №7). Відповідач [PERSON] запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 04.02.2022 року. У заяві, надісланою поштою, [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з правовими наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлений та просить розглянути питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини без його присутності. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про малолітню дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я та не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не підтримує, не відвідує дитину на свята та день народження. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надав до суду висновок №32/296 від 08.02.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved