Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення доходу одержаного від безпідставного набутого майна у сумі 7 144 грн. 70 коп. В ході судового розгляду справи, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі на підставі викладених у позовній заяві обставинах та наявних в матеріалах справи доказах. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що власником спірної земельної ділянки є ТОВ «Торгівля», на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 003664. Також зазначив, що будівля магазину [ADDRESS] , на підставі договору позики про безоплатне користування майном, передана ТОВ «Торгівля». Також зазначив, що магазин на протязі 7 років закритий та не працює, та жодних доходів не отримує. Вважає, що ствердження представника позивача щодо несплати земельного податку до бюджету є хибним, оскільки будівля магазину фактично передана у позику ТОВ «Торгівля», яке звільнено від сплати земельного податку, проте є платником єдиного податку. Рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради від 26.06.2019 р. № 688- VII, 24.12.2019 р. № 783-VII, від 03.07.2020р. № 846-VII не відповідають вимогам діючого законодавства. Тому, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Згодом надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія розпорядження Ренійського міського голови від 24.03.2016 № 19/ГИК-2016; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252765295 від 15.04.2021р.; копія акту обстеження земельної ділянки № 5 від 15.04.2021 р.; копія акту обстеження земельної ділянки № 9 від 25.08.2021р.; фото нерухомого майна по [ADDRESS] ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251460821 від 06.04.2021р.; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 1215059152020 від 30.12.2020р.; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 270368343 від 13.08.2021р.; архівна копія генерального плану; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 20.08.2021р. № 06/2207; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 270769290 від 17.08.2021р.; довідка Фінансового управління Ренійської міської ради від 18.08.2021р. № 187; розрахунок виконкому Ренійської міської ради від 18.08.2021р. № 06/2188; копія рішення Ренійської міської ради від 26.06.2019р. № 688-VII; копія рішення Ренійської міської ради від 24.12.2019р. № 783-VII ; копія рішення Ренійської міської ради від 03.07.2020р. № 846- VII; копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.07.2021р.; копія рішення Ренійської міської ради від 03.07.2020р. № 170-VIII; копія договору позички (безоплатного користування) нерухомого майна від 01.02.2018р.; копія свідоцтва пітника єдиного податку ТОВ «Торгівля»; копія державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 003664; копія акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.12.2006р.; копія довідки № 02 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ТОВ «Торгівля»; копія податкової декларації платника єдиного податку третьої групи ТОВ «Торгівля»; копія рішення Ренійської міської ради від 03.07.2020р. № 847- VII; копія Ренійської міської ради від 04.09.2019р. № 708- VII; копія листа ГУ ДПС в Одеській області від 05.01.2022р.; копія листа ГУ ДПС в Одеській області від 09.02.2022р. Суд зауважує, що рішення ухвалюється виключно на доказах, наданих сторонами. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежитлове нерухоме майно - магазин [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 24.05.2005р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.04.2021р. Зазначене нерухоме майно [PERSON] , розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 5124110100:02:007:0557, в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею - 0,0792 га., яка належить на праві комунальної власності Ренійській міській територіальній громаді в особі Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.08.2021р. Відповідач правомірно володіє лише нежитловою будівлею, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, проте, з моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно. Відповідач договір оренди землі з Ренійською міською радою не укладав, речові права на земельну ділянку не зареєстрував. Представник позивача зазначив, що відповідач не набув належного права користування земельною ділянкою по [ADDRESS] та використовує її без достатніх правових підстав. Вважає, що у зв`язку з тим, що правова підстава для набуття (збереження) майна (земельної ділянки) по [ADDRESS] у відповідача відсутня, у Ренійської міської ради виникло право на застосування спірних правовідносин, передбачених ст.1212 ЦК України. Фінансовим управлінням Ренійської міської ради був проведений відповідний аналіз надходжень орендної плати за землю до бюджету Ренійської міської територіальної громади, за результатами якого встановлено, що за період з 01.04.2021 р. по 31.07.2021р. [PERSON] не сплачував до бюджету Ренійської міської територіальної громади плату за користування земельною ділянкою (орендну плату). Так, не здійснення [PERSON] оплати за землю у законодавчо-встановленому розмірі за використання земельної ділянки в період з 01.04.2021р. по 31.07.2021р., а саме: несплата орендної плати, призвело до фактичного безоплатного отримання відповідачем послуг з користування земельною ділянкою та як наслідок, одержання доходів в результаті використання цієї земельної ділянки у сумі 7 144,70 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь Ренійської міської ради. Вивчивши матеріали справи та надані документи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч.1ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Як виходить з матеріалів справи, між сторонами не був укладений договір оренди спірної земельної ділянки. Відповідач не набув належного права користування земельною ділянкою по [ADDRESS] та використовує її без достатніх правових підстав, що підтверджується матеріалами справи. Безпідставне набуття відповідачем спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме: придбання відповідачем у власність будівлю, яка безпосередньо пов`язана із земельною ділянкою. Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому він використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав. Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.36, 14.1.125, 288.5 ПК України). Згідно розрахунку наданим представником позивача, розмір доходу отриманого [PERSON] за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,0792 га., яка розташована по [ADDRESS] , за період з 01.04.2021р. по 01.04.2021р. складає 7 144 грн. 70 коп. Враховуючи вищевикладене, відсутність у відповідача правової підстави для набуття земельної ділянки по [ADDRESS] є підставою для застосування ст.1212 ЦК України. Суд не погоджується із доводами відповідача викладені у відзиві, та зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,09 га., яка розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для розміщення магазину № [NUMBER] , яке виникло у ТОВ «Торгівля», на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 003664, припинене, на підставі рішення Ренійської міської ради 708-VII від 04.09.2019р. Також треба зазначити, що відсутність фінансово-господарської діяльності або доходів не виключає вини відповідача у відшкодуванні доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання. Суд, не бере також до уваги, ствердження відповідача про те, що рішення Ренійської міської ради від 26.06.2019р. № 688-VII, 24.12.2019р. № 783 VII, від 03.07.2020р. № 846-VII не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки вони не скасовані та на час розгляду справи є чинними, доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надав. Також відповідач стверджує, що за договором позики про безоплатне користування майном будівля магазину, яка розташована на спірній земельній ділянці, передана ТОВ «Торгівля». Так, досліджуючи копію зазначеного договору, суд зазначає, що договір позички (безоплатного користування) нерухомого майна був укладений 01.02.2018р. між [PERSON] та ТОВ «Торгівля» в особі Рошка О.Л. Так, згідно п.9.1 Договір укладений строком на 2 роки 11 місяців, тобто, строк дії до 01.01.2021р. Однак, в договорі ручкою зроблено виправлення, де вказано, що договір діє до 31.12.2030р. із позначкою «испр. верить». Однак, зазначене ставить під сумнів його законність, тому суд не бере його уваги, оскільки вважає, що зазначене виправлення зроблено із порушенням, якщо у договір слід внести зміну, то така зміна вноситься окремим додатком до договору. Таким чином, на підставі вищевикладеного позовні вимоги представника позивача про стягнення з [PERSON] доходу одержаного від безпідставного набутого майна у сумі 7 144 грн. 70 коп. є правомірними і законними та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності із ст.141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору: 2270 грн.

Outcome: approved