Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

До Радивилівського районного суду в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності правовстановлюючого документа та факт тотожності особи. В обґрунтування заяви зазначає, що в свідоцтві про право на спадщину за законом №2410 допущена помилка, а саме: неправильно зазначино по батькові спадкоємця, замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ". Ухвалою від 26.01.22 р. заяву прийнято до провадження в порядку окремого провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Заявник подав заяву про розгляд заяви без її участі. Вказує, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги заяви визнає. Крупецька сільська рада подала заяву про розгляд заяви без участі її представника, вимоги заяви підтримує. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0188386 від 28.07.1997 р., виданий на ім`я [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) в землях КСГП агроптахофірми "Крупець" в розмірі 2,15 га, яка належала померлому на підставі сертифікату серії РВ №0188386 від 28.07.1997 р. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.07.2009 року виданого нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною Л.Л. та зареєстрованому в реєстрі за №2410, по батькові спадкоємця зазначено " [PERSON] ". З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.20 р вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 66789813 від 20.11.20 р. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заповіла частину земельної ділянки (пай) внучці [PERSON] , що підтверджується заповітом від 15.07.2009 р. При зверненні до державного нотаріуса, [PERSON] отримала відмову в отриманні свідоцтва на спадщину після смерті баби, у зв`язку з розбіжністю у написанні по батькові спадковдавця в правовстановлюючих документах (сертифікаті) та свідоцтві про смерть, що підтверджується довідкою про відмову у вчиненні ноторіальних дій. Оскільки, помилка в свідоцтві про право на спадщину за законом в написанні по батькові спадкоємця, перешкоджає заявнику оформити спадщину, [PERSON] звернулась в суд з даною заявою. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у даті народження, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованими особами не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення дати народження спадкоємця в свідоцтві про право на спадщину за законом, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Суд вважає, що заява в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню, оскільки, з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в написанні по батькові " [PERSON] " та " [PERSON] " в правовстановлюючому документі, були допущені посадовими особами внаслідок допущення помилки. Щодо встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] , є одна і та ж особа, то в цій частині заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно п.12 роз`яснень Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, судами не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, заповіту. А відтак, вимоги заяви в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: approved