Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

14 січня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянкою України та [PERSON] , [INFO] , громадянином Сирійської Арабської Республіки, укладений 11 травня 2011 року з дозволу Шаріатського суду № свідоцтва 6084 від 11 травня 2011 року та зареєстрований відділом Центрального ЗАГСу область Дамаск управління зі справ громадянського стану Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки 12 травня 2011 року під номером 5042. Стягнути з [PERSON] (Національний номер паспорту [NUMBER] виданий: [PERSON] , 15.08.2012 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від його заробітку (усіх видів доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: з 13.01.2022 року до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Після досягнення [PERSON] повноліття стягнути з [PERSON] (Національний номер паспорту [NUMBER] виданий: Центр Дамаск, 15.08.2012 року ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (усіх видів доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з [INFO] до досягнення [PERSON] повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнути з [PERSON] (Національний номер паспорту [NUMBER] виданий: [PERSON] , 15.08.2012 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) додаткові витрати на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 4936,10 грн. Стягнути з [PERSON] (Національний номер паспорту [NUMBER] виданий: Центр Дамаск, 15.08.2012 року ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір у розмірі 992, 40 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 11 травня 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період якого народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги Також позивач стверджувала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дітей, вона потребує матеріальної допомоги з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Крім того позивач стверджувала, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дітям допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25.01.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] звернулась з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2011 року з дозволу Шаріатського суду, свідоцтво № 6084 від 11 травня 2011 року, відділом Центрального ЗАГСу м. Дамаск, управлінням зі справ громадянського стану Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської республіки було зареєстровано шлюб між [PERSON] (громадянином Сирійської Арабської Республіки) та [PERSON] . Позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] . Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , є громадянином Сирійської Арабської Республіки, що підтверджується копією паспорту № [NUMBER] ,виданий 15.18.2012 року. В період даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Так, згідно із ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців, які проживають або тимчасово перебувають в Україні. Відповідно до ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, та зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Згідно ч. 1 та 2 ст. 58 ЗУ "Про міжнародне приватне право ", шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. При цьому, згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В свою чергу, згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, тобто, в даному випадку правом України. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка - [PERSON] , та жінки - [PERSON] , й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку з чим повинен утримувати свого малолітнього сина. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» яким встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2 100,00 гривень, з 1 липня 2022 року - 2 201,00 гривень, з 1 грудня 2022 року - 2 272,00 гривень. Дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахування вищевказаного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частці від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення повноліття дитини Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги в цій часині підлягають задоволенню, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Також суд вважає, що підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей , виходячи з наступного. Судом встановлено, що в наслідок обстеження сина сторін [PERSON] у Державному закладу "Український медичний Центр реабілітації матері та дитини МОЗ України" йому був встановлений основний клінічний діагноз: мінімальна мозкова дисфункція у вигляді порушення темпів формування когнітівних функцій та супутній: порушення постави, респіраторний алергоз, харчова алергія у вигляді ангіонабряку, функціональний закреп, відкрите овальне вікно, неповна блокада правої ніжки п. Пса. НКО та були надані лікувальні рекомендації, що підтверджується карткою стаціонарного хворого № 875. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 26 вересня 2018 року, [PERSON] був встановлений медичний діагноз ЗНМ першого рівня. Специфічний розлад розвитку та надані відповідні рекомендації щодо подальшого навчання. Відповідно до висновку Невролога від 01 березня 2019 року [PERSON] встановлений діагноз затримка психо-речового розвитку, загальне мовленнєве недорозвинення 2 рівня розлад спектру аутизму, моторна алалія та надані медичні рекомендації. В наслідок обстеження сина сторін [PERSON] у Державному закладу "Український медичний Центр реабілітації матері та дитини МОЗ України" йому був встановлений основний клінічний діагноз: мінімальна мозкова дисфункція у вигляді порушення темпів формування когнітівних функцій та супутній: фржм по гіпокінетичному типу, порушення постави та були надані лікувальні рекомендації, що підтверджується карткою стаціонарного хворого № 874. Матеріали справи підтверджують понесені позивачем витрати, які складають: витрати на спеціальне медичне обстеженняу смартлабі [PERSON] , які склали 3930, 40 грн., [PERSON] - 3725, 40 грн. Витрати на спеціальне медичне обстеження у клініці "БебиЛОр" на двох дітей склали 800 грн. Витрати на придбання ліків - 897 грн., та додаткові аналізи - 519, 40 грн. Загальна сума витрат на придбання ліків та медичне обстеження у грудні місяці 2021 року становить: 3930, 40 грн + 3725, 40 грн. + 800 грн., -519, 40 грн. + 897 грн. = 9872,20 грн., що підтверджується квитанцію на придбання ліків, медичними консультативними висновками та рахунками і квитанціями за здійснені аналізи у смартлабі. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. П. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Суд при розгляді даного позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином, матеріали справи містять докази понесених позивачем додаткових витрат на дитину у розмірі 9 872,20 гривень, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] половину вартості понесених витрат на лікування дітей, що становить 4 936,10 гривень. У відповідності з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 992,40 гривень. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: approved