Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом про до відповідача Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому (позові) просив: - визнати у порядку спадкування за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 7.45 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) сільськогосподарських угідь у землі колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, яке належало [PERSON] , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) від 29.03.1999 серії КР № 0229450. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя працювала та була членом КСП ім. Леніна та у 1991 році вийшла на пенсію як пенсіонер зазначеного колгоспу. Як пенсіонер КСП ім. Леніна вона отримала право на земельну частку (пай) розміром 7,45 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 27665,00 грн., що перебувала у колективній власності у КСП ім. Леніна на території колишньої Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, про що був виготовлений та виданий 29.03.1999 на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0229450, який вже ним було втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою від 03.12.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований у суді 22.12.2021 за вх. № 8037/21, в якому відповідач заявив про визнання позовної вимоги позивача, просив судові витрати покласти на позивача. Представник позивача - адвокат Гончаренко В.О. звернувся до суду із заявою, зареєстрованою у суді 13.01.2022 за вх. № ЕП-205/21, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. У межах підготовчого провадження на запит суду від Приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області 21.01.2022 надійшла копія спадкової справи № 50/2020, заведеної після смерті [PERSON] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи у межах підготовчого провадження за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, судом, з метою з`ясування чи не суперечить таке визнання закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі доказів, наданих учасниками справи, встановлено такі обставини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] актовий запис № 11 від 22.01.1981. За даними запису № 1518 від 29.03.1999 Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Долинською районною державною адміністрацією № 04-06, [PERSON] , що мешкала у с. Кірове, члену КСП ім. Леніна, було видано сертифікат серія КР № 0229450 на право на земельну частку (пай) розміром 7,45 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 27665,00 грн. Зазначена обставина також підтверджується даними листа відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.09.2020 за вих. № 114/171-20 відповідно до яких згідно із записом Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] , як члену КСП ім. Леніна, на підставі рішення Долинської районної адміністрації від 22.07.1996 № 414-р отримала Сертифікат на право власності на земельну частку (пай) площею 7,45 умовних кадастрових гектарів серії КР № 0229450, зареєстрованого за № 1518 від 29.03.1999 на території Боківської (Кіровської) сільської ради Долинского району Кіровоградської області. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] актовий запис № 36 від 14.08.1999. За даними спадкової справи № 50/2020, заведеної 03.09.2020 після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщині після смерті останньої [INFO] звернувся її син [PERSON] у порядку ст. 549 ЦК України (1963 року). Інших заяв щодо спадкування після смерті [PERSON] до нотаріуса не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти відсутні. Згідно з даними довідки № 1031/02-23, виданої виконкомом Боківської сільської ради Кіровоградської області 01.09.2020 [PERSON] на момент її смерті проживала за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК України (1963 року, у редакції чинній на час смерті [PERSON] ) передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до умов ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року, у редакції чинній на час смерті [PERSON] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до умов ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті його матері [PERSON] та прийняв спадщину після її смерті, зокрема у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7.45 умовних кадастрових гектарах, яке належала останній на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 29.03.1999 серії КР № 0229450. Поряд з цим, постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко С.О. від 21.04.2021 вих. № 34/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) на території Боківської (Кіровської) сільської ради Долинского району Кіровоградської області після смерті [INFO] його матері - [PERSON] у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну частку (пай). Так, відповідно до повідомлення у газеті (громадсько-політичний тижневик) «Провінція» від 26.03.2021 сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії КР № 0229450 було втрачено. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, захистити право позивача на спадкування за законом, тобто захистити його майнове право, яке не визнається іншою особою у зв`язку із відсутністю документа, який засвідчує право власності спадкодавця, іншим чином аніж шляхом визнання права власності на спадкове майно неможливо, і такий спосіб захисту не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] після смерті його матері - [PERSON] є її спадкоємцем за законом, прийняв спадщину - право на земельну частку (пай), що належало за життя спадкодавцю, однак це не визнається іншими особами за відсутністю документа, що засвідчує право власності спадкодавця, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання права власності на зазначене право на земельну частку (пай) у порядку спадкування є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Питання розподілу судових витрат у частині сплати судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує значення справи для сторін, а тому, враховуючи у даному випадку, значення справи для позивача та з урахуванням не пред`явлення останнім вимоги про стягнення витрат, понесених по сплаті судового збору, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн., слід вважати фактично понесеними позивачем.

Outcome: approved