Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 07.09.2012. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 30.11.2021 відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, всупереч до умов кредитного договору та допустив заборгованість в розмірі 40901,01 грн., з яких: 34382,1 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6518,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, в матеріалах справи є його письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, як вбачається з повідомлення, він належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що в справі свідчить його підпис в поштовому повідомленні. Крім цього до суду надійшло письмове пояснення відповідача по справі, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки в укладеному між ним та позивачем кредитному договорі від 07.09.2012 у вигляді анкети -заяви відсутні умови щодо сплати відсотків, то у банка відсутні правові підстави нараховувати та списувати відсотки з карткового рахунку. При цьому безпідставне списання відсотків з рахунку збільшувало суму боргу, на яку нараховувалися ці відсотки. Позовну заяву відповідач просив розглянути без його участі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 07.09.2012 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В заяві також містяться персональні дані відповідача. Даною заявою відповідач висловив згоду про укладення кредитного договору та особистим підписом засвідчив свою згоду (а.с.26). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що для користування картковим рахунком відповідач отримував дві кредитні картки, термін дії останньої закінчився 05/21 (а.с.25). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] кредитний ліміт відповідно до умов кредитування за період з 11.09.2013 по 07.10.2020 неодноразово змінювався (а.с.21). З розрахунку кредитної заборгованості та виписку про рух банківських коштів вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та періодично частково сплачував заборгованість за кредитним договором (а.с. 12-20, 27-41). Позивач, посилаючись на те, що відповідач порушує умови договору, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Відповідно до розрахунків заборгованості (а.с.10-20) станом на 31.11.2020 сума заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2012 визначена в розмірі 40901,01 грн. та включає заборгованість: за простроченим тілом кредиту в розмірі - 34382,10 грн., за простроченими відсотками за користування кредитом - 6518,91 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.09.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.uaяк невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 07.09.2012 заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07.09.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.12.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.09.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6518,91 грн., оскільки нарахування відсотків здійснювалося за процентними ставками, які не було узгоджено умовами кредитування. При вирішенні позовної вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 34382,10 грн., суд виходить з наступного. Як вбачається з наданих представником позивача розрахунків, відповідачем [PERSON] за період користування кредитною карткою, виданою на підставі договору від 07.09.2012 було сплачено в рахунок повернення кредиту кошти на загальну суму 14488,16 грн., які банком зараховувалися на погашення заборгованості по нарахованим відсоткам (9100,83 грн.) та погашення заборгованості по простроченим відсоткам ( 5387,33 грн). З огляду на відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитом та штрафу, оскільки погодження їх сторонами відповідно до умов кредитного договору від 07.09.2012 позивачем в суді не доведено, на думку суду, суму, яка була сплачена [PERSON] , слід було зарахувати на погашення тіла кредиту. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в рахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку 19893,94 грн. (34 382,10 - 14488,16 = 19893,94) Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №545/2248/17. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, і ця частка складає 48,64 %, тому з відповідача належить також стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1104,13 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог (2270*48,64/100 = 1104,13). Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 11:30 год. 23.03.2022 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 28.03.2022 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України ), то датою ухвалення даного судового рішення є 28.03.2022. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.11, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: partial