Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка склала на його користь заповіт, посвідчений секретарем Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району 27 червня 2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Указує, що вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті баби та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Однак, оформити спадкові права на вищезазначене нерухоме майно вона не може через те, що за життя спадкодавець не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, тому нотаріус відмовив в оформлені спадщини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності її представника, щодо задоволення позову не заперечувала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка склала заповіт, посвідчений секретарем Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району 27 червня 2016 року, яким усе належне їй майно заповіла онуку [PERSON] 29 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тобто в межах строку, передбаченого ст.1270 ЦК України. Згідно довідки Старокостянтинівського БТІ від 25 жовтня 2021 року №480 право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до довідки Старокостянтинівської міської ради №129 від 15 листопада 2021 року згідно записів у погосподарських книгах Пеньківської сільської ради за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року домогосподарство по [ADDRESS] не відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та належало [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] заповітом, посвідченим секретарем Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району 27 червня 2016 року, довідкою Старокостянтинівського БТІ №480 від 25 жовтня 2021 року, довідкою Старокостянтинівської міської ради від 15 листопада 2021 року, матеріалами спадкової справи №593/2017. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, та частково оформив свої спадкові права, що також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 08 лютого 2018 року [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 06 листопада 2021 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні його спадкових прав за заповітом на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що право власності спадкодавця на зазначений будинок не зареєстровано. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ураховуючи викладене, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] був набутий за життя [PERSON] у встановленому законом порядку, а тому суд уважає, що є всі підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на це нерухоме майно. Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.

Outcome: approved