Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01.09.2019 року і до 30.06.2023 року він навчається на денному відділенні навчального закладу, самостійно несе витрати, пов`язані із навчанням (придбання канцелярських товарів, освітньої літератури, оплачує освітні послуги). Оскільки позивач навчається на стаціонарі, то не має можливості заробляти на свої потреби самостійно, а саме на житло, оплату комунальних послуг, одяг, харчування, лікування та кошти на проїзд та на інші потреби. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Самостійно позивач не в змозі повністю підтримувати і забезпечувати себе матеріально у період навчання, тому потребує матеріальної підтримки зі сторони батька. Мати позивача померла. Позивач зазначає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, оскільки є фізично здоровим, працездатним, працює, отримує заробітну плату. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь на його утримання на час навчання аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову до 30.06.2023, але не довше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19 жовтня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача, який продовжує навчання, на його утримання, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 17.08.2021 року та до закінчення навчання 30.06.2023 року. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року заочне рішення скасоване, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів щомісячно. Зазначив, що він є батьком позивача, який досяг повноліття і продовжує навчання, мати позивача померла. Відповідач визнає, що відповідно до вимог ст.199 Сімейного Кодексу України, зобов`язаний утримувати позивача, як особу, що продовжує навчання до досягнення ним двадцяти трьох років. Розмір позовних вимог (аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно) не визнає і вважає їх завищеними. Згідно з п.4 ст.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд має враховувати інші обставини, що мають суттєве значення. Позивач у своїй позовній заяві не зазначив, що, навчаючись на денній формі з бюджетною умовою фінансування у ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», він отримує соціальну стипендію, як дитина-сирота. Також позивач отримує пенсію по втраті годувальника. Позивач не несе жодних витрат на оплату комунальних послуг, оскільки власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій він мешкає, є відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2004 року. Всі комунальні платежі по вказаному житловому приміщенню сплачує відповідач. Крім того, у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідач, та його син - позивач [PERSON] . З вересня 2021 року відповідач цю квартиру залишив синові, а сам для власного проживання винайняв інше житлове приміщення за адресою [ADDRESS] і в порядку надання фінансової допомоги повнолітній дитині, що продовжує навчання, продовжує сплачувати комунальні послуги, які споживає син. На думку відповідача, все вищезазначене надає йому обґрунтовані підстави визнати позовні вимоги частково і вважає, що розмір аліментів, які він має сплачувати на утримання позивача має становити 1/6 частину усіх видів його доходу щомісячно. Відповідач просить позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на користь позивача на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, проте до суду не з`явився. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про його народження зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (а.с.4). [PERSON] з 01.09.2019 є студентом ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» факультету «Факультет економіки та менеджменту» за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» з бюджетною умовою фінансування. Форма навчання денна. Планове закінчення навчання 30.06.2023 (а.с.7). Згідно довідки №376 від 11.01.2022 Покровської міської ради у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] (а.с.61). За повідомленням КП «БТІ» м. Покровськ від 04.01.2022 №02/01-02 до 01.01.2013 квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 18.08.2004, реєстр №5244, в КП «БТІ» зареєстровано 19.08.2004 в кн..31 реєстр 18 (а.с.60). Комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] сплачує відповідач (а.с.29-28). Фактично відповідач [PERSON] проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.65). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач навчається, форма навчання денна, несе витрати, пов`язані із навчанням. Мати позивача померла. Відповідач несе витрати на утримання житла, в якому проживає позивач. Оскільки позивач навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останнього у матеріальній допомозі є беззаперечним. Але, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина, є невиправдним та не обґрунтованим, оскільки потребу саме в такому розмірі аліментів в суду не доведено. Належних доказів витрат, понесених на навчання, суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, що підлягають стягненню на утримання повнолітнього сина, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, несе витрати по утриманню житла, в якому проживає позивач, відсутність інших утриманців, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітнього сина, який навчається та потребує матеріальної допомоги. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 17.08.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial