Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. За позовом матері позивачки [PERSON] відповідно до рішення Немирівського суду Вінницького району починаючи з 14.12.2004 року і до повноліття дитини з з відповідача щомісячно стягувалися аліменти в сумі 100 грн. Також, за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.03.2019 року розмір аліментів було змінено та була встановлена сума аліментів у розмірі 1100 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини повнолітнього віку. 30 грудня 2021 року позивач досягла повноліття, тому стягнення аліментів припинилося. В даний час позивачка проживає разом зі своєю матір`ю та фактично повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] не працює, не має власних доходів, є студенткою Вінницького торговельно - економічного інституту КНТЕУ 1 курсу денної форми навчання та навчається в університеті на контрактній формі навчання за кошти матері. Договір про навчання у закладі вищої освіти було укладено 18.08.2021 року з матір`ю [PERSON] , ще коли позивач була неповнолітньою, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 72 000,00 гривень. Матір позивачки щомісячно несе додаткові витрати, але позивач вважає, що такі витрати підлягають до стягнення з відповідача наперед, що виключить потребу звертатися до суду щомісячно про відшкодування, адже умовами договору визначена загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребую матеріальної допомоги. У зв`язку з вищевказаним, позивач потребує подальшої фінансової допомоги від її батька, оскільки зараз весь тягар її утримання покладається на її матір, що є занадто обтяжливим та не відповідає принципу справедливості і пропорційності обов`язків обох батьків щодо власної дитини, у тому числі, яка досягла повноліття, проте продовжує навчання. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, інших неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні немає, а тому позивач вважає, що він у змозі та за законом зобов`язаний надавати таку матеріальну допомогу на її утримання. Тому визначаючи розмір аліментів на своє утримання, позивач вважає справедливим визначити їх у розмірі 3000,00 гривень щомісячно на період її навчання. Щодо додаткових витрат на навчання, вважає доцільним їх визначити у сумі 36 000 гривень, тобто Ѕ повної вартості навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституту КНТЕУ, що підтверджується договором про надання освітніх послуг. Такі обставини стали підставою для [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень взявши до уваги пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16.02.2022 року. У своєму відзиві зазначає, що вказаний позов про стягнення аліментів у розмірі 3 000 гривень щомісячно до досягнення позивачкою 23 років та додаткових витрат у розмірі 36 000 гривень, є необгрунтованим і являється таким, що підлягає відмові у повному обсязі. Так, дійсно, позивачка [PERSON] являється його дочкою від першого шлюбу, якій 30 грудня 2021 року виповнилось повних 18 років і вона стала повнолітньою. Відповідачу відомо, що вона навчається на першому курсі Вінницького торговельно- економічного інституту КНТЕУ денного відділення за умовами договору, куди вона вступила у серпні місяці 2021 року. Аналізуючи зазначені законодавцем норми сімейного права, суд може застосувати норму, викладену в ст. 199 СК України та стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини лише у разі, якщо майбутній платник аліментів може надавати матеріальну допомогу. Факт того, що він може надавати матеріальну допомогу в контексті вказаної норми закону, повинно бути доведено позивачкою належними та допустимими доказами. З 2007 року у відповідача є інша сім`я, яка потребує також його уваги та матеріального забезпечення. В даний час на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із ним та перебуває на повному його забезпеченні. Крім того, ще на утриманні відповідача знаходяться його батьки: батько - [PERSON] та матір - [PERSON] , які є пенсіонерами, особами похилого віку, постійно хворіють, а також являються інвалідами 3-ї групи безстроково кожен. Також стан здоров`я відповідача також потребує покращення і на даний час є нагальна необхідність проведення відповідної хірургічної операції, на що потрібні значні кошти. Фактично всі незначні нерегулярні заробітки відповідача йдуть на купівлю ліків та медикаментів його хворим та потребуючим стороннього догляду батькам, а також на утриманім сім`ї. Окрім того в даний час відповідач офіційно не працює, підробляє нетривалими роботами, які не дають стабільних доходів. Тому за таких обставин відповідач зазначає, що немає можливості надавати ще додатково допомогу у вигляді аліментів на утримання повнолітньої дочки у зазначеному в позовній заяві розмірі. Крім того зазначає, що вимога позивачки у позовній заяві стягувати аліменти до конкретної дати - досягнення 23 років також не узгоджується із вимогами ст. 199 СК України, яка пов`язує право на стягнення аліментів з терміном «продовжує навчання», коли вірно було б зазначити «закінчення навчання». Також відповідач не погоджується з тим, що йому необхідно сплатити позивачці за навчання суму у розмірі 36 000 гривень, оскільки стягнення таких витрат передбачено ст. 185 Сімейного кодексу України, де дійсно зазначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак, як зазначає відповідач, що така можливість існує лише тоді, коли присуджено стягнення аліментів саме на «дитину», тобто особу, якій не виповнилось 18 років, а тому у даному випадку позивачка є повнолітньою і відносно неї не розповсюджується термін «дитина», а відтак стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої особи сімейним законодавством взагалі не передбачено. Окрім того, як зазначає відповідач, що з ним ніхто не погоджував платне навчання дочки у вищому навчальному закладі у такому значному розмірі. Як вважає відповідач, що він не повинен сплатити позивачці за навчання суму 36000 гривень, яка не понесена позивачем, а лише може бути понесена в майбутньому, а може і не бути понесена взагалі по різних причинах. Зазначені вище обставини красномовно підтверджують, що додатково відповідач не може нести витрати ще на утримання повнолітньої дочки в такому значному розмірі, в тому числі і нести необґрунтовані додаткові витрати. Окрім того, як зазначає відповідач, що при матеріалах позову наявні лише чотири квитанції,які підтверджують витрати за оплату навчання в сумі 7200 гривень понесені матір`ю позивачки,а не самою позивачкою Тому просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Заяви, клопотання позивача, відповідача 24.01.2022 року позивачем [PERSON] одночасно із позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів. 15.03.2022 року від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавав. Процесуальні дії у справі 25.01.2022 року судом було здійснено запит щодо встановлення місця перебування проживання відповідача [PERSON] . Згідно отриманої відповіді відповідач за зазначеною адресою у позові не значиться. Ухвалою суду від 31.01.202 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. 15.02.2022 року від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. Відповідно до ухвали суду від 16.02.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання до досягнення двадцятитрирічного віку та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 17.03.2022 року на 11:00 год без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме суд ухвалив витребувати у ГУ ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002) інформацію щодо відповідача у справі - [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ульва Солікамського району Пермської області Російської Федерації, РНОКПП не відомий та проживає за адресою: смт. Верхнячка Уманського району Черкаської області, 20022 , /відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків/, його доходи за 2021 рік, джерело їх походження, сплачених ним податках за наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про навчання № 595 від 06.09.2021 року виданої директором Вінницького торгівельно-економічного інституту підтверджується, що [PERSON] є здобувачем ОС «бакалавр» 1 курсу денної форми навчання, яка навчається за умовами договору про навчання на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького економічного інституту КНТЕУ. Період навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, що також підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти № 785 СЗд (а.с.9, 10-11) Договором № 785 СЗд-1 від 18.08.2021 року між закладом освіти та [PERSON] були затвердженні умови про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців та порядок розрахунків за весь строк навчання в сумі 72000 гривень (а.с.12-14). Квитанціями № 51 від 16.09.2021року, № 9 від 22.11.2021 року,№ 9 від 20.10.2021 року, № 3 від 18.08.2021 року,№ 24 від 20.12.2021 року підтверджуються витрати понесені матір`ю позивача [PERSON] на оплату навчання (а.с.15,16,17). З довідки № 3898 від 12.08.2021 року виданої виконкомом Немирівської міської ради вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні (а.с.18) Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2021 року підтверджується, що відповідач уклав шлюб із [PERSON] (а.с.37) Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.2009 року підтверджується, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.38). Довідкою до акту огляду медико - соціальної експертної комісії Серії 12 ААА № 003351 підтверджується, що матір відповідача [PERSON] є інвалідом третьої групи безстроково (а.с.39). Довідкою серії АС № 006207, підтверджується, що батько відповідача [PERSON] є інвалідом третьої групи безстроково(а.с.40). Судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, однак на вимогу суду такі докази на огляд суду не були надані. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Позивачем доведено, що вона є дочкою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, є студенткою Вінницького торговельно - економічного інституту КНТЕУ 1 курсу денної форми навчання та навчається в університеті на контрактній формі навчання за кошти матері та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, пов`язані із проїздом до місця навчання, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч. пов`язаних з придбанням одягу, взуття, продуктів харчування, та безпосередньо - навчанням. Зважаючи на достовірність поданих позивачем доказів на предмет понесених витрат на навчання, зважаючи, що відповідачем був поданий відзив, у якому відповідач спростовує викладені в позовній заяві обставини та виклав свої заперечення стосовно розміру аліментів, які просить стягувати позивач тому, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути аліменти у меншому розмірі, що на думку суду забезпечить належну допомогу повнолітній дочці, яка навчається та буде співрозмірним з обов`язком другого з батьків також нести обов`язки по утриманню дитини. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно дост. 182 СК Україниє: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дітей СК України не встановлює. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] , добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, однак позивачем не надано доказів про доходи відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, його працездатний вік, наявність на утриманні неповнолітнього сина від другого шлюбу, а також наявність хворих батьків інвалідів третьої групи,які також утримуються відповідачем, а тому суд доходить переконання, що аліменти на утримання дочки слід стягнути у меншому розмірі, якому просить позивач, а саме в розмірі 1350 гривень. Такий розмір аліментів є мінімальним гарантованим згідно статті 182 Сімейного кодексу України. Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання, то ця вимога також підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних причин. Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Щодо компенсації стягнення частини вартості навчання в розмірі 36000 гривень, то така вимога підлягає до часткового задоволення, оскільки згідно квитанцій про оплату вартості навчання, платником є матір позивачки [PERSON] ,якою було здійснено оплату за навчання на загальну суму 9000 гривень, тоді як з позовом звернулася [PERSON] . Оскільки Сімейним кодексом України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та, крім сплати аліментів, брати участь у додаткових витратах на дитину, а оплата за навчання неповнолітньої дитини є одним із видів таких витрат, які викликані особливими обставинами необхідністю розвитку здібностей дитини та отримання нею освіти, а відповідно до статті 185 СК України участь у цих витратах є таким же обов`язком батьків, як і сплата аліментів, то понесення таких витрат одним із батьків є підставою для стягнення частини цих витрат з іншого з батьків. Натомість, витрати на навчання як одна з обставин визначення розміру аліментів враховуються при стягненні аліментів на повнолітніх дочку, сина, оскільки, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому в таких випадках при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Саме такі правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, які підтримав і Верховний Суд у своїй постановах: від 24 травня 2018 року у справі № 343/2210/15-ц, від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц та від 24 липня 2019 року у справі № 521/2016/16-ц, не відступаючи від правової позиції Верховного Суду України. За таких обставин суд вважає, що в рахунок додаткових витрат понесених за оплату навчання з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення 4500 гривень. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України Про судовий збір , зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Федчук Т.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 30.12.2021 року (а.с. 20). П.1 даного договору про надання правової допомоги передбачено, що вартість послуг становить 1500,00 гривень, яка сплачується в момент укладення договору. Така оплата була проведена позивачем що підтверджується квитанцією від 30.12.2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Висновки суду Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання вона не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При цьому, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 750 гривень витрат за надання правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, судовий збір в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ Про судовий збір на час подання позову становить 992,40 гривень, а тому підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 496,20 гривень.

Outcome: partial