Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором N CL-285332 у розмірі 111844,31 грн, а також витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13% від ціни позову та фіксовану суму у розмірі 1400 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 04.08.2020 [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір N CL-285332. Відповідно до умови якого банк зобов`язувався надати відповідачу як позичальнику кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, однак в порушення умов договору свого обов`язку не виконала, внаслідок чого станом на 22.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 111844,31 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 10.12.2021 провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 04.08.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір N CL-285332,, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 101 000,00 грн. на строк до 01.08.2025 зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 35 % річних (п. 2.1, п. 2.3, п. 4.1 Договору). В силу п. 3.3.3 Договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника, серед інших, у випадку: порушення позичальником істотних умов кредитного договору. Відповідно до п. п. 6.1, 6.2, 6.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3617 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.9 Договору банк, у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. За несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (п. 7.1 Договору). Сам договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами. Згідно з меморіальними ордерами №40854456 та №40854458 від 04.08.2020 АТ «Кредобанк» надало відповідачу кредитні кошти на загальну суму 101 000,00 грн. Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості, станом на 22.09.2021 утворилась заборгованість, у розмірі 111844,31 грн., з яких: 94956,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16887,56 грн. - заборгованість за відсотками. 29.05.2021 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій вимагав усунути порушення за кредитним договором або достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за договором, у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги у розмірі 109077,23 грн. Проте відповідна вимога [PERSON] не виконана. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з графіку погашення заборгованості та розрахунку заборгованості боржника [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого її заборгованість станом на 22.09.2021 утворилась заборгованість, у розмірі 111844,31 грн., з яких: 94956,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 16887,56 грн. - заборгованість за відсотками. Так, відповідач взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів належно не виконувала чим порушила обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики в загальній сумі 111844,31 грн., з яких: 94956,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 16887,56 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 111844,31 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками, згідно розрахунку заборгованості. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати, що становлять 2 270 грн. судового збору. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2021між адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Аксіліум» та АТ «Кредобанк» укладено договір про надання правової допомоги. Окрім Договору, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії та копії довіреності №12201 матеріли не містять даних про обґрунтування розміру витрат позивача на правничу допомогу та реальність їх понесення АТ "Кредобанк". Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 379/1418/18 (провадження N 619124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт прийманняпередачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Проаналізувавши надані суду документи в обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, норми процесуального закону та позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту понесення ним витрат на правничу допомогу. Отже, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні на його користь з відповідача витрат на професійну правову допомогу за необґрунтованості заявленого їх розміру. На підставі наведеного,

Outcome: approved