Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Після оформлення договору купівлі-продажу відповідач зобов`язувалася знятися з реєстрації місця проживання, так як була попереднім власником будинку, однак відповідач на даний час так і залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Ухвалою від 10.09.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою від 10.09.2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення. Ухвалою суду від 14.12.2022 року призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про дату та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розмішення оголошення на вебсайті «Судова влада» від 21.03.2022 року в судове засідання на 31.03.2022 року. Відзив до суду не подано. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, подано заяву про розгляд справи без участі представника Новоукраїнської міської ради, щодо задоволення позовних вимог заперечень не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 07.12.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. належить на праві приватної власності, квартира [ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2021 року за №510/02-33, встановлено, що за адресою [ADDRESS] , [PERSON] проживає з двома малолітніми дітьми. За даною адресою також зареєстрована [PERSON] , але вона фактично не проживає з грудня 2017 року, окремого спального місця немає, особисті речі [PERSON] в квартирі відсутні (а.с.8). Згідно довідки про склад сім`ї від 18.08.2021 року за №2132, вбачається, що в [ADDRESS] , проживає та зареєстрована [PERSON] , до складу її сім`ї входять: донька [PERSON] , 2017р.н., донька [PERSON] , 2017р.н. та [PERSON] , 1935 р.н. - родинні відносини відсутні (а.с.9). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є майном (житлом) позивача, відповідач не є членом її сім`ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що реєстрація відповідача у даному будинку, порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Відповідач не проживає в квартирі з 2017 року, її особисті речі в квартирі відсутні, відповідач є колишним власником вказаної квартири, однак самостійно не змінила своє місце реєстрації. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, а отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивач не може вирішити дане питання в позасудовому порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, оскільки при зверненні позову позивачу було відстрочено сплату судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved