Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15.10.2012 року між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачкою було укладено договір №060372 про постачання теплової енергії. Відповідно до договору відповідачці надавались послуги постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , власником якого є остання. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.07.2017 року №24/23 «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі», акту приймання-передачі об`єктів і мереж теплопостачання, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідачки та право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі». Відповідачці було повідомлено про зміну енергопостачальної організації, передачу дебіторської заборгованості. Враховуючи вищевикладене та ст.ст.512-514,520,521,631 ЦК України, між позивачем та відповідачкою 20.09.2016 року було укладено трьохсторонню додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії №060372 від 15.10.2012 року, згідно якої позивач є новою енергопостачальною організацією та набув прав і обов`язків за основним договором. Також позивач зазначив, що відповідачці направлялись щомісяця рахунки за теплову енергію з актами прийому-передачі виконаних робіт. Однак, відповідачка не виконувала своїх обов`язків щодо оплати за спожиту теплову енергію. В зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з останньої заборгованість по оплаті за послуги з теплопостачання за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року в сумі 13339 грн. 77 коп., на підставі ст.625 ЦК України три відсотки річних в сумі 566 грн. 48 коп., інфляційні витрати в сумі 1178 грн. 73 коп., пеню в сумі 297 грн. 66 коп., а всього стягнути 15382 грн. 64 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про поважність причин своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.10.2012 року між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські теплові мережі» та [PERSON] було укладено договір №060372 про постачання теплової енергії, відповідно до умов якого енергопостачальна організація взяла на себе зобов?язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] (власником якого є відповідачка), в потрібних йому обсягах, а споживач зобов?язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором. Згідно п.7.4 Договору кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов?язана направити його споживачеві не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктами 11.1,11.4 договору було встановлено строк дії останнього до 10.10.2015 року, з можливістю пролонгації на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.07.2017 року №24/23 «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі», акту приймання-передачі об`єктів і мереж теплопостачання, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідачки та право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі». Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було повідомлено відповідачку про зміну енергопостачальної організації, а також на виконання умов п.7.4 договору щомісяця направлялись рахунки за теплову енергію з актами прийому-передачі виконаних робіт. Згідно наданого до позову розрахунку вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань щодо оплати послуг з теплопостачання за опалювальні періоди з листопада 2018 року по квітень 2021 року, утворилась заборгованість в сумі 13339 грн. 77 коп. Також позивачем, на вказану суму заборгованості на підставі ст.625 ЦК України нараховані три відсотки річних в сумі в сумі 566 грн. 48 коп., інфляційні витрати в сумі 1178 грн. 73 коп., а відповідно до умов п.8.2.3 договору №060372 від 15.10.2012 року - пеню в сумі 297 грн. 66 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п.5,6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введеного в дію 01.05.2019 року, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введеного в дію 01.05.2019 року, встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ст.9 вказаного вище Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання недопустима. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, надані позивачем послуги своєчасно не оплачувала, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання за договором про постачання теплової енергії №060372 , яка виникла за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року включно, в сумі 15382 грн. 64 коп., з яких 13339 грн. 77 коп. - основний борг, у відповідності до ст.625 ЦК України три відсотки річних в сумі 566 грн. 48 коп., інфляційні витрати в сумі 1178 грн. 73 коп., а також на підставі п.8.2.3 договору №060372 від 15.10.2012 року - пеню в сумі 297 грн. 66 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved