Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

23 березня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, розміром 3,19 га, яка належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І -СМ № 014749, в порядку спадкування. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] , відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, площею 3,19 га, що посвідчено за померлою державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014749. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом надання роз`яснення щодо неможливості видачі вказаного свідоцтва, оскільки позивачем не надано оригінал державного акту. Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, у підготовче судове засідання не прибув, але надав суду заяву, у якій зазначив, що заперечень проти задоволення позову [PERSON] не має. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Костянтинів, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією сторінок паспорта (а.с. 3). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] бажає оформити спадщину після смерті рідної матері [PERSON] у виді земельної ділянки, площею 3,19 га, однак, при оформленні спадщини виявилося, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014749 на ім`я [PERSON] втрачено. Оскільки на даний час зазначений державний акт втрачено, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв`язку зі смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку. Статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право приватної власності на землю, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] , оскільки рішення суду у такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права власності на земельну ділянку. Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved