Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

У лютому 2019 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» звернулось до суду із зазначеним позовом у якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 420 403 грн. 21 коп., яка складається: заборгованість за кредитом - 2 131 256,89 грн.; заборгованість за процентами - 1 465 451,38 грн.; пеня-1 140 028,89 грн.; інфляційні втрати - 683 766,05 грн. 16.08.2011 року між позивачем та [PERSON] і було укладено кредитний договір № 56. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу в тимчасове платне користування кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості розмірі 4 000 000,00 гривень., а відповідач зобов`язувалася щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 27% річних та у кінці строку повернути кредит. До кредитного договору сторони укладали додаткові угоди, відповідно до яких максимальний розмір кредитної лінії було збільшено до 7 132 970,89 грн. та була визначена остаточна дата повернення відповідачем кредитних коштів - 14.08.2017 року. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачу в розпорядження кредитні кошти:17.08.2011 року у розмірі 1 300 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3698983; 23.08.2011 року у розмірі 1 200 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3771263; 06.09.2011 року у розмірі 1 500 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 4040887; 21.10.2014 року у розмірі 450 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 10399291. Усього було видано відповідачу 4 450 000,00 гри. кредитних коштів. Проте відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором і з 08.07.2016 року перестала сплачувати заборгованість за кредитом. У встановлений кредитним договором строк кредит не повернула, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.08.2011 року між позивачем та [PERSON] і було укладено кредитний договір № 56. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу в тимчасове платне користування кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості розмірі 4 000 000,00 гривень., а відповідач зобов`язувалася щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 27% річних та у кінці строку повернути кредит. До кредитного договору сторони укладали додаткові угоди, відповідно до яких максимальний розмір кредитної лінії було збільшено до 7 132 970,89 грн. та була визначена остаточна дата повернення відповідачем кредитних коштів - 14.08.2017 року. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачу в розпорядження кредитні кошти:17.08.2011 року у розмірі 1 300 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3698983; 23.08.2011 року у розмірі 1 200 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3771263; 06.09.2011 року у розмірі 1 500 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 4040887; 21.10.2014 року у розмірі 450 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 10399291. Усього було видано відповідачу 4 450 000,00 гри. кредитних коштів. Проте відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором і з 08.07.2016 року перестала сплачувати заборгованість за кредитом. У встановлений кредитним договором строк кредит не повернула, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. З матеріалів справи вбачається, що позивач зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При укладанні кредитного договору сторони в п. 7.1 погодили, що у разі порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням і встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від 1 простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача станом на 12.02.2019 року становить 5 420 403 грн. 21 коп., та складається з: заборгованість за кредитом - 2 131 256,89 грн.; заборгованість за процентами - 1 465 451,38 грн.; пеня-1 140 028,89 грн.; інфляційні втрати - 683 766,05 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідачем не надано будь-яких належних доказів на спростування вимоги позивача. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану кредитну заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 270,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved