Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

28.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просить визнати його сестру [PERSON] , [INFO] недієздатною, та призначити над нею опікуном його, заявника, посилаючись на те, що сестра визнана інвалідом дитинства 1-А групи, її мати - [PERSON] - є особою похилого віку, пенсіонерка. Він є єдиним родичем [PERSON] , який здатен бути опікуном та стверджує, що його сестра внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв`язку з цим може бути визнана недієздатною, вона потребує стороннього догляду, її необхідно визнати недієздатною особою та призначити опікуна. Представник заінтересованої особи - орган опіки та піклування - Городненська сільська рада Болградського району Одеської області, - у судове засідання не прибув, клопотанням просить заяву задовольнити та розглянути її за його відсутністю. Заявник у судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив їх задовольнити. [PERSON] - особа, щодо якої розглядається заява - у судовому засіданні брала участь в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних засобів, та на запитання суду відповіді не надавала, на пояснення заявника - вона соромиться чужих людей, розмовляє переважно гагаузькою мовою. Вислухавши у судовому засіданні заявника, вивчивши доводи заяви, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення вимог заяви по суті, документи, надані органом опіки та піклування та висновки судової психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про визнання його сестри недієздатною та встановлення над нею опіки - підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Главою 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с.14), згідно довідки до акту її огляду медико-соціальною експертною комісією (серії 2-18ОД№098211 від 03.10.2011р., а.с.12), - вона є інвалідом першої групи дитинства безстроково. Заявник - [PERSON] - є її братом, оскільки зі свідоцтва про його народження (серії [NUMBER] від 11.04.1987р., а/з№15, а.с.13) та зі свідоцтва про народження його сестри - [PERSON] (серії [NUMBER] , що було видане 12.03.1991 року, а/з №10, а.с.14), - їхніми батьками є одні й ті самі особи - « [PERSON] » та « [PERSON] ». Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про наявність в [PERSON] психічного розладу, для встановлення її психічного стану (ч.1ст.239 ЦПК України) призначив судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої за №662 від 08.12.2021р. [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним, стійким психічним розладом у виді "Важкої розумової відсталості, внаслідок хвороби Дауна з емоційно-вольовими порушеннями» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F72.14 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. У судовому засіданні заявник - [PERSON] стверджував, що мешкає разом з недієздатною [PERSON] однією сім`єю та здійснює догляд за нею, йому допомагають усі члени його сім`ї - мати, дружина та діти, а сама [PERSON] через стан свого здоров`я дійсно не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку вона отримує, не може самостійно себе обслуговувати, навіть приготувати і розігріти їжу - лише самостійно може її вживати. Сама [PERSON] на запитання суду не відповідала - на контакт не йшла, поведінка була спокійна, майбутнього опікуна слухалася, заявник пояснив, що його сестра до школи не ходила, писати та читати не може, не може рахувати кошти, до магазину саму її пускати не можна, але на прохання може допомогти по дому - десь підмісти, щось принести, тощо, грається з його двома дітьми, переважно дивиться телевізор, слухняна. Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і у порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 цього Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або з будь-яких інших підстав, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1ст.7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами у справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а, ч.1ст.300 ЦПК України регламентовано, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна в разі визнання особи недієздатною, - є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому зі змісту норм ЦК та ЦПК України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки, тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу мету не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Органом опіки та піклування - Городненською сільською радою Болградського району Одеської області суду надано подання від 14.09.2021р. (а.с.2) та висновок ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради від 14.09.2021 р. за №3 (а.с.3), - згідно яких орган опіки та піклування просить призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , оскільки він має всі можливості для надання моральної і соціальної підтримки недієздатній особі [PERSON] , [INFO] . Обмежень, передбачених ст.64 ЦК України, - щодо призначення заявника опікуном - на підставі наданих суду доказів - судом не встановлено, згідно висновку медичної комісії - [PERSON] може бути опікуном. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в інтересах [PERSON] , підлягає задоволенню заяви про визнання її недієздатною особою, та встановлення над нею опіки і призначення її брата - заявника [PERSON] - її опікуном. Згідно приписів ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили слід надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. А, відповідно до ч.1ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved