Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

14 грудня 2021 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Форвард Фінансів» треті особи: приватний нотаріус Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.11.2021 він дізнався, що на підставі виконавчого напису №70771, виданого 11.06.2021 приватним нотаріусом Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., 22.10.2021 відкрито виконавче провадження №67218976 про стягнення з нього на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості у розмірі 9540,18 грн. Вважає, що виданий 11.06.2021 виконавчий напис №70771 є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. 21.09.2007 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ у справі № 2-н-334/07 про стягнення з нього на користь Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанку» 10603,21 грн заборгованості за кредитом та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 40,50 грн, а разом 10643,71 грн. Вказаний судовий наказ ним був виконаний в повному обсязі, про що свідчить квитанція про сплату вказаної вище суми. З того часу жодних претензій до нього ніхто і ніколи до листопада 2021 року не висловлював і жодних документів не надсилав. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 70771, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на корить ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості у розмірі 9540,18 грн. 16 грудня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено на 30.12.2021 на 08.20 год.( а.с.14-15) 20 грудня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №70771, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості у розмірі 9540,18 грн. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Враховуючи позицію позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом № 70771, вчиненим 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., звернуто стягнення з [PERSON] за кредитним договором 0095/005292-ZP від 25 січня 2006 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 22.10.2021, відкрито виконавче провадження №67218976 з виконання виконавчого напису №70771 виданого 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНОКО Гриюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості в розмірі 9540,18 грн. (а.с.7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 10.11.2021, в рамках виконавчого провадження №67218976, визначено для Гейко С.В. розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 954,02 грн., витрат на проведення виконавчих дій 500 грн, відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника (а.с. 10) Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідно до виданого 21.09.2007 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська судового наказ у справі № 2-н-334/07 про стягнення з нього на користь Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанку» 10603,21 грн заборгованості за кредитом та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 40,50 грн, а разом 10643,71 грн, ним було сплачено заборгованість в повному обсязі, про що свідчить квитанція про сплату вказаної вище суми. ( а.с. 11-12) Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявністі безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Розглядаючи зазначену справу, суд забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Факт порушення права, згідно з приписами ЦПК України має довести особа, яка звертається з позовом. Так, всупереч вказаним вимогам закону відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його дій, натомість позивачем в судовому засіданні надано докази на підтвердження зазначених ним обставин, щодо сплати заборгованості, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне їх задовольнити. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках судові витрати по справі у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved