Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

[PERSON] 07.12.2021 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2005 року. У шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, що відовідач не заперечує. Вказала, що останнім часом їхнє сумісне життя із відповідачем перестало складатися, у них почали виникати сварки незрозумілого характеру, вони віддалилися один від одного, особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, що негативно впливає на розвиток їхніх дітей. На даний час спільне життя між ними припинилося, спільне господарство не ведеться. Просила шлюб між ними розірати та після розірвання шлюбу залишити дітей на постійне проживання з нею за місцем їх реєстрації. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2021 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 09 год. 00 хв. 22.12.2021 року з викликом сторін, з метою заслухання їх усних пояснень. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Однак, у зв`язку з відутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, судове засідання було відкладено на 13 год. 00 хв. 21.01.2021 року. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2022 року клопотання [PERSON] задоволено. Надано сторонам два місяці для примирення. Провадження у справі за даним позовом зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2022 року провадження у справі поновлено та продовжено судове засідання. В судове засідання 23.03.2022 року [PERSON] не з`явилася, однак 28.12.2021 року через канцелярію суду надіслала заяву, в якій просила прийняти рішення про розірвання шлюбу без участі сторін (а.с. 30). Відповідач [PERSON] в судове засідання 23.03.2022 року не з`явився, однак цього ж дня через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглянути без його участі (а.с. 45). У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.12.2005 року (а.с. 7). У шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9, 10), де у графі батько вказано « [PERSON] », а в графі мати - « [PERSON] ». Сімейне життя у сторін не склалося, між ними останній період виникають різні непорозуміння та сварки через різні погляди на сімейне життя, наданий судом термін на примирення позитивних результатів не дав. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач просила залишити малолітніх дітей їй на виховання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , слід залишити на проживання з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] . Враховуючи те, що неповнолітньому сину сторін - [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років він вільно обирає собі місце проживання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача або його представника, питання про повернення судового збору судом не вирішується. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved