Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 03.09.2006 вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.12.2021 шлюб між сторонами розірвано. Посилаючись на те, що законом обов`язок утримувати неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 23.03.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників судового розгляду, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2010, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.2017 (а.с.6,7). Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.12.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 10.01.2022 (а.с.4). Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що відповідач має обов`язок за законом утримувати своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, то кошти на їхнє утримання (аліменти) стягуються за рішенням суду. Відповідно до положень частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved