Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. На титульній сторінці трудової книжки, яка складена на російській мові як тепер вияснилось, була допущена неправильність запису її по-батькові. Замість правильного по-батькові російською мовою « [PERSON] » помилково було зазначено невірно на російській мові « [PERSON] ». В трудовій книжці фіксувалась вся її трудова діяльність з 09.07.1979 року по теперішній час. Трудовою книжкою вона користувалась на протязі всього трудового стажу, але не звертала уваги на невірний запис її даних, так як трудова книжка завжди зберігалась у відділах кадрів тих підприємств, де вона працювала. Виправити помилку її прізвища в трудовій книжці в теперішній час вона не має можливості, так як вже немає цього підприємства, яке невірно зазначило її дані. Хоча в період роботи на Орджонікідзевській фабриці верхнього трикотажу (яка з 01.11.1994р. перейменована на Орендну фірму «ОВЕТРИ». Орендна фірма «ОВЕТРИ» з 06.12.1995р. перейменована в Закрите акціонерне товариство «ОВЕТРИ») у 1988-1992 роках на українській мові її дані зазначено вірно. У зв`язку з тим, що вона досягла пенсійного віку та вирішила оформити пенсію за місцем свого проживання, то з цього приводу звернулась до пенсійного фонду, але в оформленні пенсії та прийомі документів їй було відмовлено, так як до уваги не враховано її трудову книжку, оскільки зазначене в трудовій книжці по батькові ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ( [PERSON] ). Пенсійним фондом їй було надано рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Просить встановити факт належності саме їй трудової книжки [NUMBER] , виданої 03 липня 1981 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що на першій сторінці трудової книжки, заповненої 03 липня 1981 року та виданої на ім`я « [PERSON] », [INFO] , на титульнім листі помилково зазначено невірно на російській мові « [PERSON] » (а.с.12). На даний час неможливо встановити факт, що трудова книжка, заповнена 03 липня 1981 року, належить саме заявниці, оскільки підприємства Шолохівське сільське споживче суспільство не існує. Згідно копії паспорту, виданого Орджонікідзевським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 22 липня 1997 року - дані заявниці в тому числі і її по-батькові зазначено на українській мові « [PERSON] » та на російській мові « [PERSON] » (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження заявниці, виданого Орджонікідзевським міськ ЗАГС Нікопольського району 14 березня 1962 року, її дані зазначені вірно, а саме: на російській мові « [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Орджонікідзевським міськ ЗАГС Дніпропетровської області 25 серпня 1979 року, дані заявниці зазначено вірно, а саме: на російській мові « [PERSON] » (дівоче прізвище) « [PERSON] » (шлюбне прізвище) « [PERSON] » (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження сина заявниці - [PERSON] , [INFO] , виданого відділом ЗАГС Орджонікідзевського міськвиконкому 12 січня 1982р., яке було складено на російській мові, дані заявниці, в тому числі і її по-батькові зазначено вірно, а саме: « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження доньки заявниці - [PERSON] , [INFO] , виданого відділом запису громадянського стану м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 04 лютого 1984р., яке було складено на російській мові, дані заявниці, в тому числі і її по-батькові зазначено вірно, а саме: « [PERSON] » (а.с.10). Згідно довідки №5/1 від 01.02.2022р., Орджонікідзевська фабрика верхнього трикотажу з 01.11.1994р. перейменована на Орендну фірму «ОВЕТРИ» (наказ №179 від 21.10.1994р.). Орендна фірма «ОВЕТРИ» з 06.12.1995р. перейменована в Закрите акціонерне товариство «ОВЕТРИ» (наказ №1 від 06.12.1995р.) (а.с.20). Згідно Рішення про відмову у призначенні пенсії №047250010507 від 20.01.2022 року, [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До уваги не враховано трудову книжку [NUMBER] , оскільки зазначене в трудовій книжці по батькові ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ( [PERSON] ) (а.с.21). Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). З матеріалів заяви вбачається, що при перевірці працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління пенсійного забезпечення Відділ призначення пенсій документів заявниці для оформлення пенсії було виявлено, що до уваги не враховано трудову книжку [NUMBER] [PERSON] , оскільки зазначене в трудовій книжці по батькові ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ( [PERSON] ). Належність вказаного документу заявниці підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями документів [PERSON] , а саме: копією паспорту Серії [NUMBER] від 22.07.1997р., копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.1962 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу від 25.08.1979 року, копіями свідоцтв про народження дітей заявниці, відповідно до яких вбачається, що трудова книжка від 03.07.1981 року належить саме заявниці. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявниці для правильного нарахування, перерахування та отримання пенсії, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку неможливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки, заповненої 03 липня 1981 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved