Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

06 грудня 2021 року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Держави Україна в особі Управління ДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що невиконанням рішення суду посадовими і службовими особами відповідача у справі №2270/14181/11 за період 02 грудня 2021 року з 12.00 год. до 13.00 год., йому заподіяна моральна шкода у розмірі 145\~000\~000 000 гривень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішення суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11 залишається невиконаним з вини працівників відповідача. Окрім того, завдана йому шкода полягає у моральних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок невиконання рішення суду, внаслідок чого було порушено його конституційне право на доброякісну послугу, право правомірного очікування на справедливий суд, право на судовий захист. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 18.01.2022 року. 17.01.2022 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги у зв`язку з їх необгрунтованістю. Ухвалою суду від 03.02.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 145\~000\~000 000 гривень, завданої невиконанням рішення суду за період 02 грудня 2021 року з 12.00 год. до 13.00 год. у справі №2270/14181/11 за позовом [PERSON] \~\~до Хмельницького міського відділу УМВСУ\~\~в Хмельницькій області, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому про зобов`язання вчинити дії\~\~та стягнення моральної шкоди. Позивач вважає, що підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди є те, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які позивач переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та розчаруванні в системі органів державної влади внаслідок їх бездіяльності. Так, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2011 року у справі №2270/14181/11, яка була залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов [PERSON] було задоволено частково та зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України [PERSON] , який видати йому на руки, та відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. 20.11.2012\~року на підставі заяви позивача на ім`я [PERSON] був оформлений новий паспорт громадянина України, який власноручно ним отриманий. Судами різних інстанцій протягом 2012 - 2014 років вирішувались численні питання по заявах та скаргах позивача у справі №2270/14181/11, зокрема про роз`яснення судового рішення, заміну сторони виконавчого провадження. Окрім цього, постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №33223826 від 28.12.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11. виданого 11.06.2012 року. Позивач оскаржував постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2018 року №ВП33223826, однак згідно ухвали суду від 05.02.2019 у справі №560/162/19 його позовну заяву повернуто, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України. [PERSON] у 2012 році отримав новий паспорт, що ним не заперечувалось у справі №2270/14181/11, однак позивач вважає за можливе вимагати вклеїти фотокартку у паспорт, якого вже не має (паспорт втрачено), що також було встановлено судом по справі № 560/162/19. На думку позивача, моральна шкода заподіяна йому тривалим невиконанням рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого на користь позивача, що негативно впливає на моральний стан позивача та призводить до душевних страждань. Згідно\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 641/8857/17 зазначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади\~в межах їх компетенції\~через свого представника (частина четверта\~статті 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. На підставі ч. 1\~ст. 1176 ЦК України\~шкода,\~завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті. Згідно з ч. 6\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст.\~1173,\~1174\~цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади, пославшись на положення\~ст. 1174 ЦК України. Статтею 1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має\~право на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2\~ст. 23 ЦК України).\~\~ Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою. За змістом\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 і 2\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, ч. 5 і\~ч. 6 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме на\~позивача покладено\~обов`язок довести,\~якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не мотивовано та не доведено жодними доказами, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Управління ДМС у Хмельницькій області, йому було завдано моральну шкоду; в чому саме полягали ці дії чи бездіяльність, коли саме були вчинені (не вчинені), яким чином рішення у справі № 2270/14181/11, на думку позивача, було не виконано Управлінням ДМС у Хмельницькій області, а саме за період 02 грудня 2021 року з 12.00 год. до 13.00 год., враховуючи те, що виконавче провадження було закінчено 28.12.2018 року. Також суд звертає увагу, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 145\~000\~000\~000 гривень. Враховуючи наведене, оскільки в судовому засіданні не доведено заподіяння позивачу моральної шкоди будь-якими діями ти бездіяльністю Управління ДМС України в Хмельницькій області, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed