Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] . З 29.11.2013 позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.08.2015 шлюб розірвано. Він з сином проживають окремо від відповідача, яка вихованням, навчанням, піклуванням не займається. З моменту розірвання шлюбу і на цей момент мати дитини жодного разу не бачила сина, не відвідувала його, не виявляла ініціативного бажання зустрітися зі своєю дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , а також стягнути з неї на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Після усунення недоліків 07.12.2021 відкрито провадження у справі. Позивач позов підтримав в повному обсязі та обґрунтував їх тими ж обставинами, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того пояснив, що йому невідомо, чи змінила відповідач прізвище після розірвання шлюбу. Колишній дружині не було цікаве сімейне життя, тому він з м.Дніпра, де вони проживали, у 2014 року переїхав до батьків у Чорнухинський район. Виховує дитину самостійно, відповідач дитині не допомагає. Представники служби у справах дітей виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області позов підтримали. Вважають за доцільне позбавити [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася (а.с.42,50,63,65,67-68,71-73). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.8,29). Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.08.2015 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.7). З акту обстеження домогосподарства від 13.11.2015 у с.Бубни, підписаного членами комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] з квітня 2014 року. Син перебуває на утриманні батька (а.с.6). Згідно з довідкою Мокиївської гімназії Чорнухинської селищної ради Полтавської області від 20.09.2021 №01-16/64, позивач разом з дружиною [PERSON] виховують сина [PERSON] належним чином, у сім`ї панує злагода та взаємопорозуміння, батьки цікавляться життям та захопленнями сина, дитина охоплена їхньою турботою у сім`ї, вони постійно співпрацюють із вчителями гімназії, батьківські обов`язки виконують старанно та добросовісно. [PERSON] забезпечений всім необхідним для навчання, харчуванням. Батьки постійно відвідують батьківські збори (а.с.9). З висновку органу опіки та піклування Чорнухинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] видно, що фактичне місце проживання відповідача невідоме. Позивач разом з сином проживають окремо від матері ще до офіційного розірвання шлюбних відносин, з квітня 2014 року, у с.Бубни. З того часу мати не бачила сина, не відвідувала його, не виявляла бажання зустрітися з ним, матеріально не допомагала в утриманні хлопчика. Наразі [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою разом проживають, ведуть спільне господарство і яка допомагає у вихованні [PERSON] (хлопчик вважає її матір`ю). Малолітній повністю перебуває на утриманні батька. 08 жовтня 2021 року на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чорнухинської селищної ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.47). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] у [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови проживання в нормі. В кімнатах чисто, вмебльовано, зроблено косметичний ремонт, підлога застелена килимами, речі поскладані в шафи. Сім`я забезпечена продуктами харчування, обробляють земельну ділянку, утримують невелике підсобне господарство. Проживають за рахунок заробітної плати господаря, пенсії дружини. Дитина забезпечено необхідним одягом, взуттям відповідно до сезону по потребі. Проживає в окремій кімнаті, облаштованій необхідними меблями. Навчається в Мокиївській гімназії. Хлопчик комунікабельний, прислухається до порад дорослих. Конфліктів у сім`ї не виникає. Хлопчик має все необхідне для повноцінного розвитку. Зі слів батька мати сина не спілкується з ним, не приїздить, [PERSON] зовсім її не пам`ятає (мати залишила сина в 1 рік 8 місяців). Дитина перебуває на повному утриманні батька, мати ніякої участі у його вихованні, догляді та утриманні не бере (а.с.48). Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, наявні у справи докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач не забезпечує необхідних умов життя, виховання свого малолітнього сина, який проживає разом з батьком, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, тому при таких обставинах вона дійсно повинна бути позбавлена батьківських прав відносно її дитини. При цьому необхідно роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.1 ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, суд, - враховуючи встановлені судом обставини справи, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права дітей та інших осіб. В силу ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп, від сплати якого позивач звільнений, та 908 грн - сплаченого судового збору на користь позивача.

Outcome: approved