Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -8 лютого 1992 року вони з відповідачкою уклали між собою шлюб, від якого мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ; -протягом останніх десяти років вони не проживають разом, сімейне життя між ними фактично припинилося; -вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спілкування вони не підтримують; -за його глибоким переконанням подальшого сенсу перебувати у зареєстрованому шлюбі немає, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою; стягнути з відповідачки судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву /а.с.20/, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином: шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду від 12 січня 2022 року /Вих.№309/2655/21 від 11.01.2022 року /а.с.18-19//, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутність від відповідачки до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 8 лютого 1992 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.8/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивач посилається на те, що: -протягом останніх десяти років вони не проживають разом, сімейне життя між ними фактично припинилося; -вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спілкування вони не підтримують; -за його глибоким переконанням подальшого сенсу перебувати у зареєстрованому шлюбі немає. Відповідачка відзиву на позов до суду не надала, тобто не надала суду ніяких доказів того, що їх з позивачем спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити її інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки протягом останніх десяти років шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони тривалий час проживають окремо, позивач на примирення категорично не згідний, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved