Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

21 грудня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 03 серпня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що причини звернення до суду є обґрунтованими, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 24.02.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням (викликом) сторін, надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 23.03.2022р. о 17 год. 00 хв. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в таке засідання не з`явилися. При цьому, позивачка [PERSON] подала заяву від 25.02.2022р. з клопотанням про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 24). Відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27). Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 03 серпня 2010 р. позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 51, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.05.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 7). Як зазначає позивачка [PERSON] шлюб із відповідачем існує формально, оскільки сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства; не бачить сенсу у подальшому підтриманні сімейних відносин, а тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб, відповідно до ст. 24 СК України, це добровільна згода чоловіка та жінки, натомість судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивачка вважає недоцільним надалі підтримувати сімейні відносини та не бажає збереження шлюбу, а відповідач жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не надав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо. Таким чином, шлюб набув виключно формального характеру, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечить інтересам сторін. Відтак позов щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908 грн. судового збору на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved