Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та уточненнями до нього /а.с. 38-59, 92-112/, у якому просить встановити факт порушення відповідачем її конституційного права на працю, визнати незаконним її відсторонення від роботи з підстав, визначених в наказі середньої загальноосвітньої школи № 65 /надалі СЗШ № 65/ № 327 від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників школи» в частині відсторонення [PERSON] від роботи вчителя початкових класів, скасувати наказ про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, відновити допуск до роботи та зобов`язати відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи по день ухвалення рішення у справі. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 1990 року працює у середній загальноосвітній школі № 65 м. Львова на посаді вчителя початкових класів. 22.11.2021 року директор СЗШ № 65 довела до її відома наказ № 327 від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників школи» в частині відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року у зв`язку з її відмовою від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 до усунення причин, що його зумовили. Даний наказ позивач вважає незаконним та дискримінаційним, оскільки такий порушує її конституційне право на працю та прийнятий з грубим порушенням норм законодавства України. Зокрема Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод заборонено такі дії. Жоден закон та підзаконний нормативно-правий акт, в тому числі і наказ Міністерства охорони\~здоров`я\~України від\~04\~жовтня 2021\~№ 2153,\~що зареєстрований\~в Міністерстві\~юстиції України\~07\~жовтня 2021\~за №\~1306/36928\~«Про затвердження\~Переліку професій,\~виробництв та\~організацій,\~працівники яких\~підлягають обов`язковим\~профілактичним щепленням» не встановлює ні обов`язковості, ні правових умов проведення вакцинації проти COVID-19. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності, який не уповноважений на це. Відповідно до п. 4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджене наказом МОЗ №595 від 16.09.2011 року у редакції від 11.08.2014 року № 551) щеплення дозволяється тільки зареєстрованими в Україні вакцинами згідно з Календарем щеплень в Україні та інструкціями із застосування вакцини, затвердженими в установленому порядку. Щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до вказаного Календаря профілактичних щеплень в Україні не включене, а відтак є незаконним. Також вимога відповідача надати інформацію щодо здійснення відносно неї медичних маніпуляцій є незаконною, оскільки така інформація є лікарською таємницею. Також згідно з відомостями Центру громадського здоров`я МОЗ України від 23.09.2021 року за № 13/862-к/749-к/21 на території України відсутній штам вірусу SARS-CoV-2, а тому примушування до обов`язкової вакцинації від нього є безпідставним. Жодна вакцина не пройшла всіх клінічних випробувань, а тому позивач вважає щеплення проти COVID-19 клінічним випробуванням і небезпечним медичним дослідом над працівниками освіти. Водночас, ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин встановлюється та відміняється КМУ. Водночас, вказаним Законом не передбачено повноважень КМУ щодо продовження строку карантину, а відтак слід вважати, що карантин закінчився. З огляду на незаконність відсторонення її від роботи у відповідача відсутні правові підстави для застосування ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці». Просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Представник відповідача 23.02.2022 року на адресу суду надіслала відзив на позовну заяву /а.с. 158-170/, в якому повністю заперечує позовні вимоги. Покликається на те, що пунктом 3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я\~України №\~2153\~від 4\~жовтня 2021року встановлено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу МОЗ України від 11 жовтня 2019 року № 2070).\~Наказ набирає\~чинності через\~місяць з\~дня його\~опублікування,\~а саме\~08.11.2021\~року. 03.11.2021\~року працівникам\~СЗШ №\~65\~під особистий\~підпис було\~доведено до\~відома вказаний\~наказ МОЗ.\~Позивач ознайомилась\~із таким\~наказом,\~однак від\~підпису відмовилась,\~про що\~складено відповідний\~акт.\~03.11.2021\~року позивач\~надала відповідачу\~відповідь,\~що її\~вакцинальний статус\~є медичною\~таємницею,\~а наказ Міністерства охорони здоров`я\~України №\~2153\~від 4\~жовтня 2021року суперечить Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Листом від 04.11.2021 року за вих № 341 позивача було попереджено про те, що з 08.11.2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 є обов`язковим для працівників СЗШ № 65 та вказано перелік документів, які потрібно надати для допуску для роботи, зокрема сертифікату чи іншого документу про проходження повного курсу вакцинації чи про отримання однієї дози дводозної вакцини проти COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, або довідки про протипоказання щодо щеплення. У разі ненадання таких документів позивача було попереджено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. Позивач відмовилась прийти до навчального закладу та ознайомитись із листом, про що складено відповідний акт, а лист скеровано засобами поштового зв`язку із повідомлення про вручення. 05.11.2021 року на адресу навчального закладу надійшов лист Управління освіти ЛМР із роз`ясненням дій керівників з 08.11.2021 року, яким директор СЗШ № 65 керувалась при прийнятті рішення про відсторонення від роботи. 08.11.2021 року відповідачем видано наказ № 327 «Про відсторонення від роботи працівників школи». [PERSON] було запропоновано ознайомитись з ним, однак вона не з`явилась до навчального закладу, а тому другий примірник був скерований їй засобами поштового зв`язку із повідомлення про вручення, однак такий лист повернувся без вручення. 22.11.2021 року у зв?язку із невиконанням позивачем наказу про відсторонення, вихід на роботу та проведення уроків без індивідуальних засобів захисту відповідач скерувала лист до начальника Шевченківського та Залізничного УО ДГП ЛМР та викликала працівників поліції. Листами № 235 від 15.11.2021 року та № 271 від 25.11.2021 року позивачу роз`яснено законність її відсторонення від роботи. Необхідність працівників школи дбати про особисте здоров`я, здоров`я учнів та оточуючих людей також закріплена у Статуті СЗШ № 65 та у Правилах внутрішнього трудового розпорядку для працівників СЗШ № 65 м. Львова, затверджених наказом від 30.08.2018 року №321. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 № 2153 та сам Перелік відповідає Конституції та законодавству України, оскільки за результатами правової експертизи зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 за № 1306/36928 та є чинним на даний час. Посилання позивача на невключення щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 до Календаря профілактичних щеплень в Україні є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб, які не включені до календаря щеплень. Посилання позивача на те, що вакцина проти COVID-19 не пройшла всіх клінічних випробувань та є небезпечним медичним дослідом над працівниками освіти, є безпідставною, оскільки механізм проведення державної реєстрації вакцин для профілактики COVID-19, які постачаються в Україну, визначений постановами Кабінету\~Міністрів України\~№ 95\~від 08\~лютого 2021\~та «Деякі\~питання державної\~реєстрації вакцин\~або інших\~медичних імунобіологічних\~препаратів для\~специфічної профілактики\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2,\~під зобов`язання\~для екстреного\~медичного застосування» та № 1446 від 29.12.2021 року «Деякі питання державної реєстрації лікарських засобів, вакцин або інших медичних імунобіологічних препаратів для лікування та/або специфічної профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під зобов`язання для екстреного медичного застосування» та реєстрація таких МОЗ України вказує на те, що такі вакцини за результатами експертних висновків дозволені для використання в Україні. Інформація про проведення щеплень та документ, що підтверджує вакцинацію чи наявність протипоказань до проведення профілактичних щеплень, не місять відомостей, що становлять медичну таємницю, а лише підтверджують факт самої вакцинації. Також безпідставним є твердження позивача про відсутність COVID-19 та про не введення карантину, оскільки Постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, чинними на час виникнення спірних правовідносин) на території України встановлено карантин з 19.12.2020 року до 31.12.2021 року, та на даний час до 31.03.2022 року. Вказана постанова є чинною. Ст. 46 КЗпП України передбачає невичерпний перелік випадків, в яких працівник може бути відсторонений від роботи. У випадку відсторонення позивача від роботи відсутнє порушення його права на працю, визначене ст. 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивача було правомірним, гуртувалось на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом, має правові та фактичні підстави, відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людини. Окрім цього, позивач оспорюваним наказом не позбавлений права на працю у іншого роботодавця, який не має обов`язку відсторонювати від роботи працівників, які відмовились чи ухиляються від обов`язкового щеплення чи не надали документу про наявність протипоказань щодо щеплення. Відсторонення позивача від роботи було здійснено не з власної ініціативи відповідача, а відповідно до законодавства, яке є чинним. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог з цих підстав. 04.03.2022 року позивач подала відповідь на відзив відповідача, у якому зазначила аналогічні мотиви, що й у позовній заяві. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] /а.с. 129/, працює у середній загальноосвітній школі № 65 м. Львова на посаді вчителя початкових класів, форма працевлаштування постійна, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 27-29/, довідкою про доходи № 1 від 13.01.2022 /а.с. 130/. Ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин встановлюється та відміняється КМУ Постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, чинними на час виникнення спірних правовідносин) на території України встановлено карантин з 19.12.2020 року до 31.12.2021 року, та на даний час до 31.03.2022 року. Вказана постанова є чинною. Стаття 46\~КЗпП України передбачає, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» та статтею 27\~Закону України\~«Про забезпечення\~санітарного та\~епідемічного благополуччя\~населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору та включаються до календаря щеплень. При цьому передбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України. П.\~3\~наказу Міністерства\~охорони здоров`я\~України від\~04\~жовтня 2021\~№ 2153,\~що зареєстрований\~в Міністерстві\~юстиції України\~07\~жовтня 2021\~за №\~1306/36928\~«Про затвердження\~Переліку професій,\~виробництв та\~організацій,\~працівники яких\~підлягають обов`язковим\~профілактичним щепленням» встановлено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу МОЗ України від 11 жовтня 2019 року № 2070). Наказ набирає чинності через місяць з дня його опублікування, а саме 08.11.2021 року. Переліком медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 19899 (у редакції наказу МОЗ України від 11 жовтня 2019 року № 2070) визначено абсолютні протипоказання для щеплення. Також у п. 3 даного Переліку зазначено, що протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем, який вирішує питання щодо проведення вакцинації відповідно до рекомендацій, викладених у цьому Переліку та інших національних настановах. За потреби для отримання додаткової інформації щодо верифікації діагнозу, перебігу захворювання, необхідності додаткових обстежень лікар скеровує пацієнта до профільного спеціаліста, за висновком якого остаточно приймає рішення щодо проведення вакцинації. Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 028-1/о «Висновки лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженою наказом МОЗ від 02.11.2021 року за № 2394, визначено порядок видачі довідки на підтвердження протипоказань до вакцинації. Зокрема затверджено\~форму №\~028-1/о. Отже, на підставі статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» працівники СЗШ №\~65 підлягають\~обов`язковим\~профілактичним щепленням\~проти гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~на період\~дії карантину в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 № 2153 було доведено до відома всіх співробітників СЗШ № 65 під підпис, що підтверджується списком працівників, які ознайомлені з наказом МОЗ № 2153 від 04.10.2021 року /а.с. 171-173/. [PERSON] ознайомилась із вказаним наказом, однак відмовилась поставити підпис про ознайомлення, про що директором СЗШ № 65 Піх Л.М., заступником директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 65 Драган Л.О., секретарем-друкаркою СЗШ № 65 [PERSON] складено акт від 03.11.2021 року /а.с. 178/. З заяви-відповіді на повідомлення директора СЗШ № 65 про обов?язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 03.11.2021 року /а.с. 178/ вбачається, що [PERSON] з приводу необхідності надання документів про наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень повідомила, що її вакцинальний статус є медичною таємницею згідно із ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров?я», а наказ Міністерства охорони здоров`я\~України №\~2153\~від 4\~жовтня 2021року суперечить Конституції України та Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров?я». Отже [PERSON] була ознайомлена із відповідним наказом, однак документів, які є підставою для допуску її до роботи, як вчителя початкових класів, вона не надала. 04.11.2021 року директором СЗШ № 65 на адресу [PERSON] скеровано повідомлення про необхідність надати для допуску до роботи, як працівника СЗШ № 65 з 08.11.2021 року сертифікату (внутрішнього або іноземного) чи іншого документу про проходження повного курсу вакцинації чи про отримання однієї дози дводозної вакцини проти COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, або довідки про абсолютні протипоказання щодо щеплення. У протилежному випадку із 08.11.2021 року за відсутності одного із вказаних документів її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» /а.с. 179/. Із вказаним повідомленням [PERSON] відмовилась ознайомлюватись, про що директором СЗШ № 65 [PERSON] , заступниками директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 65 [PERSON] та [PERSON] складено акт від 05.11.2021 року /а.с. 180/. Вказане повідомлення скеровано позивачу засобами поштового зв?язку /а.с. 181/. Листом управління освіти департаменті гуманітарної політики ЛМР від 05.11.2021 року /а.с. 182-183/ керівникам закладів освіти надано роз`яснення щодо їх дій з 08.11.2021 року, зокрема про необхідність відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають протипоказання до проведення таких щеплень та надали медичний висновок, виданий закладом охорони здоров`я. Відповідно до наказу директора школи СЗШ № 65 від 08.11.2021 року за № 327к «Про відсторонення від роботи працівників школи» [PERSON] , учителя початкових класів, наказано відсторонити від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року у зв`язку із відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 до усунення причин, що його зумовили. /а.с. 8, 63, 123, 184/. Позивач відмовилась від ознайомлення із вказаним наказом, не прийшовши у заклад освіти, про що директором СЗШ № 65 [PERSON] , заступниками директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 65 [PERSON] та [PERSON] складено акт від 08.11.2021 року /а.с. 185/. Водночас такий наказ скеровано позивачу засобами поштового зв`язку /а.с. 187-190/. 22.11.2021 року відповідач скерувала на адресу начальника Шевченківського та Залізничного районів УО ДГП ЛМР лист із проханням роз?яснити її дії у ситуації, коли учитель початкових класів [PERSON] , не надавши необхідних документів для допуску до роботи, з 15.11.2021 року вийшла на робоче місце та проводила освітній процес, будучи повідомленню про відсторонення від роботи, 22.11.2021 року знову самовільно приступила до роботи /а.с. 191/, на що начальник Шевченківського та Залізничного районів УО ДГП ЛМР Синицька Г. вказала на необхідність керуватись вимогами чинного законодавства /а.с. 192/. Листом відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області НПУ від 24.11.2021 року № 26/09/88/01-21 /а.с. 193/ директора СЗШ № 65 повідомлено, що за результатами проведеної перевірки за її зверненням від 24.11.2021 року відносно [PERSON] складено протокол та постанову за ч. 1 ст. 44-3, ч.2 ст. 44-3 КУпАП. Листами відповідача від 01.12.2021 року № 394, від 20.12.2021 року за № 410, від 21.12.2021 року за № 413, від 14.01.2022 року № 09, від 31.01.2022 року № 29 /а.с. 194-202/ [PERSON] повідомлено про законність дій директора СЗШ № 65. Статутом СЗШ № 65 (п. 3.8), затвердженим наказом УОЛМР № 7 від 12.01.2004 року, /а.с. 203-217/ та Правилами внутрішнього турового розпорядку для працівників СЗШ № 65 (п. 22), затвердженими наказом директора СЗШ № 65 від 30.08.2018 року за № 321 /а.с. 218-229/ визначено необхідність працівників школи дбати про особисте здоров`я, здоров`я учнів та оточуючих людей. Відповідно до п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (в оновленій редакції від 20.10.2021 року) саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний\~висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП, частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки за статтею 44-3\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення «Порушення правил щодо карантину людей», яка визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, із врахуванням того, що позивачем ані станом на 08.11.2021 року (час видання наказу), ані при поданні позову не було долучено документів, які згідно із чинними законодавством дають підстави для допуску її до роботи, то відповідач підставно відсторонив [PERSON] , як вчителя початкових класів СЗШ № 65, від роботи на підставі ст. 46 КЗпП України. З приводу тверджень позивача щодо покладення на неї відповідачем обов`язку здійснити вакцинацію, яка не визнана обов`язковою жодним нормативно-правовим актом, суд зазначає, що у законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати цих працівників від роботи без виплати заробітної плати. Обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проте, такі втручання цілком припустимі. Зокрема, для визначення законності таких втручань Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) вказує на те, що «аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті тобто встановити, чи є втручання виправданим «відповідно до закону» і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони «виправданими в демократичному суспільстві». Досліджуючи питання наявності закону ЄСПЛ в ухваленому 08.04.2021 рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява № 47621/13) зазначає: «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№28859/11і 28473/12, § 167, 15листопада 2016р., з додатковим посиланням).» ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень. В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Окрім того, в зазначеному рішенні ЄСПЛ вказано «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8». «Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу. В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань». З цих підстав суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини. Суд вважає безпідставним є твердження позивача з приводу невстановення на території України карантину, оскільки Постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, чинними на час виникнення спірних правовідносин) на території України встановлено карантин з 19.12.2020 року до 31.12.2021 року, та на даний час до 31.03.2022 року. Вказана постанова є чинною. Пояснення позивача з приводу незаконності наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та самого Переліку спростовується тим, що за результатами правової експертизи такий зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 за № 1306/36928 та на даний час є чинним. Також суд вважає безпідставним твердження позивача з приводу незаконності відсторонення її від роботи, як працівника СЗШ № 65, через відсутність щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, так як таке не включене до Календаря профілактичних щеплень в Україні, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб, які не включені до календаря щеплень, що і встановлено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 № 2153. Твердження позивача про те, що вакцина проти COVID-19 не пройшла всіх клінічних випробувань та є небезпечним медичним дослідом над працівниками освіти є безпідставною, оскільки механізм проведення державної реєстрації вакцин для профілактики COVID-19, які постачаються в Україну визначений постановами Кабінету\~Міністрів України\~№ 95\~від 08\~лютого 2021\~та «Деякі\~питання державної\~реєстрації вакцин\~або інших\~медичних імунобіологічних\~препаратів для\~специфічної профілактики\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2,\~під зобов`язання\~для екстреного\~медичного застосування» та № 1446 від 29.12.2021 року «Деякі питання державної реєстрації лікарських засобів, вакцин або інших медичних імунобіологічних препаратів для лікування та/або специфічної профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під зобов`язання для екстреного медичного застосування» та реєстрація таких МОЗ України вказує на те, що такі вакцини за результатами експертних висновків дозволені для використання в Україні. Також суд вважає безпідставною відмову [PERSON] надати документи, які підтверджують проходження вакцинації або протипоказання щодо щеплення з посиланням на ст. 286 ЦК України та ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров?я», оскільки такі документи не містить інформації про діагноз та методи лікування, а лише стверджують факт проведення щеплення чи протипоказання до нього. Суд також критично оцінює пояснення позивача з приводу порушення її права на працю виходячи із наступного. Дійсно, обмеження прав громадян, зокрема права на працю можливе лише в умовах військового чи надзвичайного стану та мають встановлюватися виключно законом, ухваленим Верховною Радою України. Однак в цьому випадку, обов`язкова вакцинація [PERSON] з подальшим її відстороненням у разі відсутності щеплення тимчасово обмежило її право на працю з огляду на суспільні інтереси. Тобто, позивачка не звільнена з роботи, а тимчасово відсторонена. Окрім того, згідно зі статтею 43\~КЗпП України право на працю включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. ЄСПЛ в ухваленому 08.04.2021 рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява № 47621/13) зазначає «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я». У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №331/5291/19 вказано, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, втому числі й самих дітей. В цій же постанові Верховного Суду вказано, що вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту, а право дитини позивачки на освіту в шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси. За таких обставин суд вважає, що порушення права позивачки на працю, визначене статтею 43 Конституції України, відсутнє, оскільки [PERSON] працює у середній загальноосвітній школі № 65 м. Львова на посаді вчителя початкових класів, форма працевлаштування постійна, що підтверджується копією трудової книжки та вказана посада віднесена до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Водночас, [PERSON] не позбавлена можливості обирати професію чи заняття, які не вимагають обов`язкової вакцинації. Враховуючи те, що відсторонення від роботи позивача є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення від роботи [PERSON] робоче місце за працівником зберігається, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки у частині визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи не підлягають задоволенню. Суд також не знаходить підстав для задоволення похідної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи. Так, ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв?язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України). Оскільки [PERSON] була відсторонена від роботи на законних підставах, то відповідно до пп. 3 п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 із врахуванням положень ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» підстави для нарахування їй заробітної плати відсутні, а тому у цій частині позову слід також відмовити. Так як у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. слід покласти на позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Водночас, суд зазначає, що наказом МОЗ № 380 від 25.02.2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153» зупинено дію наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 до завершення воєнного стану в Україні.

Outcome: dismissed