Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

30.12.2021 Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області про відібрання дитини без позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначалось, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] ніде не працює. [PERSON] , яка винаймає житловий будинок та проживає в ньому, періодично вживає спиртні напої та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння агресивно відноситься до своєї дитини. 10.12.2021 працівниками Савранського ОЗЗСО Савранської селищної ради Одеської області, де навчається малолітня [PERSON] були виявлені наявні тілесні ушкодження. Зі слів дитини, з`ясовано, що тілесні ушкодження з`явились внаслідок штовхань та побиття її матір`ю - [PERSON] 10.12.2021 було проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено, що малолітню [PERSON] станом на 10.12.2021 залишати в сім`ї матері дуже небезпечно і дитину тимчасово влаштовано до КУ «Савранська лікарня». 13.12.2021 малолітня [PERSON] була передана в сім`ю її бабусі [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 13.12.2021 № 14/1 малолітня [PERSON] відібрана від матері [PERSON] . Стосовно [PERSON] були складені протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 184 та статтею 173-2 КУпАП. Крім того, стосовно [PERSON] розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого часиною 1 статті 125 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12021167180000204 від 14.12.2021. Ухвалою Савранського районного суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Савранського районного суду від 07.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.02.2022. В подальшому судовий розгляд призначений на 05.04.2022. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області - Терпан О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та відібрання у неї її малолітньої дитини [PERSON] . Представник Служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (а.с.5). Батько малолітньої [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини вбачається, що [PERSON] неодноразово вчиняє домашнє насильство стосовно своєї малолітньої дитини. У малолітньої [PERSON] наявне постійне відчуття страху. [PERSON] неодноразово змушувала малолітню [PERSON] ходити за придбанням їй алкогольних напоїв, іноді це відбувалось у вечірній та нічний час доби. Встановлена необхідність порушити питання щодо відібрання дитини з сім`ї матері (а.с.12-17). Згідно з листом Савранського ОЗЗСО Савранської селищної ради Одеської області, [PERSON] навчається в 6-Г класі. Дитину виховує мати [PERSON] . Батько дитини - помер. Сім`я проживає в найманому будинку. Останнім часом [PERSON] систематично почала вживати алкогольні напої та вести себе агресивно як до дитини так і до оточуючих. Вживає нецензурну лексику та застосовує фізичну силу. 10.12.2021 під час бесіди соціального педагога [PERSON] були виявленні сліди численних побоїв на тілі [PERSON] , що становить загрозу життю та здоров`ю дитини. Зі слів малолітньої [PERSON] її матір так себе поводить лише коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Проте між дитиною та матір`ю склалися добрі стосунки. [PERSON] бажає проживати в сім`ї її бабусі [PERSON] (а.с.18). З акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 10.12.2021 № 29 зробленого на підставі направлення чергового Савранського РВП ГУНП в Одеській області вбачається, що у [PERSON] виявлені наступні ушкодження: крововиливи зовнішньої поверхні правого плеча по всій поверхні, передній поверхні шиї в верхній її третині і в нижній третині справа, по зовнішній поверхні лівого стегна в верхній її третині. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупих, твердих предметів, якими могли бути кулак, взута нога, палиця, пальці рук та інші подібні предмети. Властивості крововиливів дають можливість встановити, що тілесні ушкодження могли и бути спричинені в межах однієї чи двох діб до часу обстеження, яке проводиться 10.12.2021 о 14 годині 30 хвилин. Характерних даних, які б свідчили про отримання даних тілесних ушкоджень від падіння з висоти власного росту - немає (а.с.11). Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння №026, [PERSON] станом на 10.12.2021 на 17 годину 30 хвилин перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с 10). З висновку органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області щодо доцільності відібрання [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав вбачається, що таке відібрання є доцільним (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 13.12.2021 № 14/1 відібрано малолітню [PERSON] з сім`ї [PERSON] у зв`язку з загрозою для її життя і здоров`я. Тимчасово влаштовано [PERSON] до сім`ї її бабусі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Стосовно [PERSON] були складені протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 184 та статтею 173-2 КУпАП. У відповідності до наявних в матеріалах справи копіями постанов Савранського районного суду Одеської області [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 184 та 173-2 КУпАП (а.с.52-58). Крім того, стосовно [PERSON] розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого часиною 1 статті 125 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12021167180000204 від 14.12.2021, що підтверджується довідкою Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 15.12.2021 №66.3.2/3744 (а.с.20). Крім того, в порядку статті 171 СК України в судовому засіданні за участю соціального педагога була вислуханамалолітня [PERSON] , яка в цілому наголосила про наявність між нею та матір`ю добрих стосунків, проте підтвердила факт домашнього насильства стосовно неї з боку [PERSON] . За змістом частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На підставі частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. За змістом пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 деталізує поняття жорстокого поводження та експлуатації дитини як підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 16 Постанови жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примус до жебракування. Отже, насильство щодо дитини з боку її батьків (або одного з них), вчинене у зазначених формах, є підставою для позбавлення особи, яка вчинила насильство в сім`ї, батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Особи, позбавлені батьківських прав, звільняються від обов`язків щодо виховання дитини, проте згідно з частиною 2 статі 166 СК України не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, який може виконуватись через аліментні платежі або в інших передбачених законом формах. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері, а саме те, що вона зловживає алкогольними напоями, веде себе агресивно по відношенню до дитини, спричиняє дитині тілесні ушкодження, її поведінка є нестабільною, тому відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є достатнім заходом впливу на матір. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] , у порушення вимог статті 150 СК України, належним чином не виконує покладені на неї Конституцією України обов`язки щодо виховання та розвитку малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що таке втручання держави в особисте життя відповідачки відповідає вимогам закону і має законну мету - захист інтересів дітей, їх емоційного здоров`я та моралі, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи. Відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дітей, поведінка матері щодо якої свідчить про ризик неналежного їх виховання та виконання батьківських обов`язків, тому таке втручання є необхідним. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дитини, [PERSON] може звернутися до суду з позовом про повернення їй дитини. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Так, в судовому засіданні представник позивача, Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області зазначила, що розмір аліментів на утримання дітей має дорівнювати мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Датою подання позову є 30.12.2021. З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини [PERSON] також підлягають задоволенню. Отже, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.12.2021 та до досягнення дитиною повноліття. В силу пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved