Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в редакції від 21.01.2022р., яка прийнята судом 31.01.2022р.) до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.06.2020р. сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вулиць Садова та Б.Хмельницького в м. Черкаси за участю транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого належний позивачу автомобіль, зазнав технічних пошкоджень. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2020р. (справа №712/6287/20, провадження № 3/712/2271/20) винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "САЛАМАНДРА" згідно полісу №119762715. Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди було проведено авто-товарознавче дослідження № А08-25 від 10.08.2020р., складене суб`єктом оціночної діяльності ФОП " [PERSON] ". Відповідно до результатів проведеного дослідження вартість відновлюваного ремонту, в розмірі 249 090 грн. 17 коп., перевищує ринкову вартість досліджуваного транспортного засобу на момент ДТП, а саме 136450грн. 00коп. Відповідно до цього висновку № А08-25/1, ринкова вартість транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] , в пошкодженому стані складає 39 825 грн. 28 коп. Зважаючи на вище викладене, як зазначено, належний позивачеві транспортний засіб необхідно вважати фізично знищеним, а розрахунок належного до сплати матеріального збитку необхідно проводити наступним чином: 136 450 грн. 00 коп. - 39 825 грн. 28 коп. = 96624 грн. 72 коп. За проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 4000грн. 00коп., що підтверджується квитанцією №109 від 10.08.2020р. З 21.09.2019р., відповідно до Розпорядження Національної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлені у розмірі: - за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого, незалежно від кількості потерпілих; - за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 130 000 грн. на одного потерпілого, але не більше 650 000 грн. на одну страхову подію. Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №СЕ/19/124-21/8766-АВ від 22.11.2021р., складеного судовим експертом Радзіховським В.О., вартість транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 26236грн. 79коп. Отже, позивач вказує на те, що належне йому страхове відшкодування повинне розраховуватися таким чином: 127920грн. 00коп. - 26236грн. 79коп. = 101683грн. 21коп. 07.12.2020р. ПрАТ «СК «Саламандра» було сплачено часткове відшкодування в розмірі 67330грн. 16коп. Оскільки страховиком було сплачено лише частину страхового відшкодування, розмір доплати, яка підлягає сплаті за рахунок ПрАТ «СК «Саламандра» складає 101683грн. 21коп. - 67330грн. 16коп. = 34353грн. 05коп. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 11, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 33, 35, 34, 28, 30, 29, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 25 Закону України «Про страхування», позивач просить суд, - стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» на її користь залишок страхового відшкодування в сумі 34353грн. 05коп., витрати витрачені за отримання консультацій та підготовки позовної заяви в сумі 3500грн. 00коп. та витрати за проведення експертизи в сумі 1015грн. 20коп., а також просить стягнути на свою користь з [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000грн. 00коп. Крім того, просить стягнути з двох відповідачів на користь позивача в солідарному порядку судовий збір. Ухвалою суду від 22.01.2021р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 25.05.2021р. з врахуванням ухвал суду від 16.06.2021р. (про поновлення провадження по справі та про виправлення описки в судовому рішенні) призначено по справі судову авто-товарознавчу експертизу та зупинене провадження по справі. Ухвалою суду від 17.08.2021р. поновлене провадження по справі та призначено її до розгляду. Ухвалою суду від 07.09.2021р. задоволене клопотання експерта та зупинене провадження по справі на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 03.12.2021р. поновлене провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. Відповідачем [PERSON] відзив на позов подано не було. Відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра» надано відзив на позов (зокрема і на позовну заяву в редакції від 21.01.2022р.), за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що товариство повністю виконало свої зобов`язання у повному обсязі, в т.ч. протягом 10-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП було оглянуто транспортний засіб SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] . В подальшому [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування і оцінювачем визначено, що вартість ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ. Вартість ТЗ після ДТП складає 69834грн. 44коп. Страховик визнав майнові вимоги [PERSON] та здійснив розрахунок страхового відшкодування, сплативши останній 67330грн. 16коп., що підтверджується платіжним дорученням №8351. Отже, вважає, що страхове відшкодування сплачене потерпілій в повному розмірі в межах строку, визначеному ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вважає, що позивач не доводить порушення своїх прав та інтересів з боку ПрАТ. Також відповідач вважає, що транспортний засіб SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] слід передати у власність ПрАТ «СК «Саламандра» у випадку задоволення позову, оскільки вказане майно (залишки) мають цінність та можуть бути реалізовані. Крім того, заперечує проти задоволення позовних вимог щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки вона не була надана адвокатом та проти солідарного розподілу судових витрат (судовий збір) між відповідачами. Також визначено розмір попередній (орієнтовний) розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи - витрати на правничу допомогу адвоката, які складають 5500грн. Позивачем подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позовні вимоги, вважаючи їх обгрунтованими та доведеними. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Заперечував проти вимог відповідача ПрАТ про передачу йому у власність транспортного засобу. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача грошових коштів в розмірі 4000грн., а також просив проводити розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» адвокат Терзі О.С. просив відмовити у задоволенні позову, а в разі його задоволення в частині стягнення з ПрАТ грошових коштів на користь позивача, - передати у власність страхової компанії транспортний засіб. Також просив врахувати доводи відзивів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що 25.06.2020р. сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вулиць Садова та Б.Хмельницького в м. Черкаси за участю транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого належний позивачу автомобіль, зазнав технічних пошкоджень. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2020р. (справа №712/6287/20) винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] . Крім того, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2020р. (справа №712/6285/20) провадження у справі відносно [PERSON] за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення. Вказані судові рішення набрали законної сили. Цивільно-правова відповідальність водія HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (страхувальник [PERSON] ) на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "САЛАМАНДРА" згідно полісу №119762715. Строк дії договору з 23.03.2020р. по 22.03.2021р. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну складає 130000грн. 00коп. Крім того, встановлено, що 26.06.2020р. до ПрАТ «СК «Саламандра» Січкарем О.В. подано повідомлення про ДТП. 30.06.2020р. представник ПрАТ здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] , про що складений акт. 06.07.2020р. представник страхової компанії здійснив додатковий огляд пошкодженого ТЗ, про що також був складений акт огляду. 26.087.2020р. [PERSON] до ПрАТ «СК «Саламандра» подано заяву про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі договору від 01.03.2019р. ТОВу «Фінанс-Лайн» замовлено проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ. Відповідно до звіту №40/07-20 від 19.07.2020р.: ринкова вартість ТЗ HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] складає 136664грн. 60коп.; вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 171071грн. 26коп. Відповідно до звіту №40*/07-20 від 19.07.2020р. вартість ТЗ після ДТП складає 69834грн. 44коп. Також встановлено, що послуги евакуатора складають 500грн. 00коп. Отже, розмір страхового відшкодування становить 67330грн. 16коп. (136664,60 - 69834,44 + 500). 20.10.2020р. був затверджений страховий акт №0027350.06.20/1 і 07.12.2020р. на користь [PERSON] , яка є власником транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 15.09.2009р. (яким керував [PERSON] ), страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 67330грн. 16коп., що підтверджується платіжним дорученням №8351. Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди на замовлення [PERSON] від 03.08.2020р. було проведено авто-товарознавче дослідження № А08-25 від 10.08.2020р., складене суб`єктом оціночної діяльності ФОП " [PERSON] ". Відповідно до результатів проведеного дослідження вартість відновлюваного ремонту, в розмірі 249090грн. 17 коп., перевищує ринкову вартість досліджуваного транспортного засобу на момент ДТП, а саме 136450грн. 00коп. Відповідно до цього висновку № А08-25/1, ринкова вартість транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] , в пошкодженому стані складає 39825грн. 28 коп. За проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 3500грн. 00коп., що підтверджується квитанцією №109 від 10.08.2020р. Крім того, на виконання ухвали суду від 25.05.2021р. експертом Черкаського НДЕКЦ Радзіховським В.О. складено висновок авто-товарознавчої експертизи від 22.11.2021р. №СЕ-19/124/21/8766-АВ, відповідно до якого: ринкова вартість ТЗ SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП становить 127920грн. 00коп.; вартість відновлювального ремонту цього ТЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП становить 267467грн. 76коп.; розмір величини коефіцієнту фізичного зносу (сума) складників становить 71050грн. 52коп.; вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП становить 101683грн. 21коп.; ринкова вартість транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 26236грн. 79коп.; розмір матеріального збитку, завданого власнику цього ТЗ внаслідок ДТП становить 127920грн. 00коп. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного Кодексу України). Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 ЗУ). Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 ЗУ). дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п.9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як передбачено ст. 30 згаданого Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто Законом передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Статтею 33 цього Закону визначені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а статтею 34 - дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Статтею 989 ЦК України визначені обов`язки страхувальника. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України). Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені положення щодо прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути грошові кошти в розмірі 3500грн. 00коп., як збитки, що завдані позивачу внаслідок сплати нею витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження, враховуючи, що відповідачем такі позовні вимоги визнані, про що подана заява відповідно до норм ст. 206 ЦПК України і така заява про визнання позову в цій частині прийнята судом. При цьому, слід зазначити, що не знайшли свого підтвердження доводи позивача про сплату нею коштів за проведення такого дослідження у розмірі 4000грн. 00коп., враховуючи дані квитанції від 10.08.2020р. №109. Крім того, на думку суду, підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача [PERSON] як доплату страхового відшкодування у розмірі 34353грн. 05коп. (127920,00 - 26236,79 = 101683,21 - 67330,16). При цьому, загальний розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті страховою компанією позивачу, не виходить за межі ліміту, визначеного договором страхування. Слід зазначити, що доводи відповідача про покладення обов`язку виплатити таку доплату на винну у ДТП особу, є безпідставними. Що стосується доводів заяви відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» в частині передачі йому у власність транспортного засобу SUZUKI SWIFT, д.н.з. [NUMBER] (уламки), як зазначено у відзиві, в разі задоволення позову, то, як на думку суду, вони є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Так, відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до абз. 1 та 2 п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач заперечує проти передачі пошкодженого транспортного засобу (фізично знищений), який належить їй на праві власності, у власність страховій компанії, про що зазначив її представник. На думку суду, позивач не позбавлена можливості реалізувати фізично знищений транспортний засіб, шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту, або іншим шляхом розпорядитися належним їй майном (здійснити якісь ремонтні роботи). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 1192 ЦК передбачено два способи відшкодування шкоди: відшкодування потерпілому, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем обраний вірний спосіб захисту її порушених майнових прав. Предметом спору є спосіб відшкодування вартості відновлювального ремонту ТЗ, яка по висновку експертизи становить 101683грн. 21коп. В даному випадку передача страховій компанії ТЗ можлива була б лише при умові відшкодуванні нею потерпілій повного матеріального збитку, який за висновком експертизи становить 127920грн. 00коп., чого зроблено не було. Отже, відповідна заява відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» стягнути на користь позивача [PERSON] витрати, понесені нею за проведення авто-товарознавчої експертизи, у розмірі 1015грн. 20коп., що підтверджується квитанцією від 19.08.2021р. Не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] щодо відшкодування їй відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра» судових витрат - витрат за надання та отримання консультацій правового характеру, а також за підготовку позовної заяви у розмірі 3500грн., оскільки такі витрати не є судовими витратами, враховуючи норми ст. 133 ЦПК України. Крім того, процесуальним законом передбачена можливість відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, але наданої лише адвокатом, а представник позивача Блізнєцов Д.Є. не є адвокатом, а є фізичною особою-підприємцем. Також, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 78грн. 20коп. і з ПрАТ «СК «Саламандра» підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 762грн. 60коп. При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено можливість стягнення судових витрат у солідарному порядку, а тому в цій частині вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial