Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач) з вимогами: - встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, яка являється рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться в бувшому КСП «Росія» на території Турбівської селищної ради і згідно сертифіката ВН №0313668 зареєстрованого 10.07.1997 за №668 належала [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара на території Турбівської селищної ради. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , оскільки фактично на протязі шести місяців після відкриття спадщини вступив в управління і володіння спадковим майном. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] так і не зміг оформити її за життя. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара на території Турбівської селищної ради. Позивач після смерті [PERSON] спадщину прийняла, оскільки являється останньому рідною дочкою, а тому звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Прийнявши спадщину, [PERSON] не може її оформити, оскільки у [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, так як за життя він спадщину після смерті [PERSON] тільки прийняв, однак не оформив. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса він повідомив, що за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку виданого на прізвище [PERSON] оформити спадщину є неможливим. Внаслідок розбіжності між свідоцтвом про смерть, правовстановлюючим документом на земельну ділянку та відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану, нотаріус також відмовляє у оформленні спадкових прав на майно. Внесення змін до свідоцтва про народження і виправлення допущених помилок є неможливим. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 28.01.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано від Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис про смерть [PERSON] , яка жила у с. Вахнівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл. і померла [INFO] ; від Липовецької державної нотаріальної контори, Вінницького обласного нотаріального архіву спадкову справу [PERSON] , яка померла [INFO] ; від Липовецької державної нотаріальної контори спадкову справу [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак від подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, при винесенні рішення повністю покладаються на розсуд суду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у позовній заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] ( [PERSON] ), що підтверджується актовим записом про смерть №11 від 01.04.2000 (а.с. 48), яка являлась рідною матір`ю [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара на території Турбівської селищної ради. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , оскільки фактично на протязі шести місяців після відкриття спадщини вступив в управління і володіння спадковим майном. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] так і не зміг оформити її за життя. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара на території Турбівської селищної ради. Позивач після смерті [PERSON] спадщину прийняла, оскільки являється останньому рідною дочкою, а тому звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Прийнявши спадщину, [PERSON] не може її оформити, оскільки у [PERSON] був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, так як за життя він спадщину після смерті [PERSON] тільки прийняв, однак не оформив. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса він повідомив, що за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку виданого на прізвище [PERSON] оформити спадщину є неможливим. Також, перешкодою в оформленні спадщини являється розбіжність між актовим записом про смерть [PERSON] і правовстановлюючим документом на земельну ділянку та Витягом з реєстрації актів цивільного стану [PERSON] , оскільки в актовому записі про смерть зазначено « [PERSON] », у правовстановлюючому документі на земельну ділянку зазначено « [PERSON] », у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану у графі відомості про матір [PERSON] , зазначено « [PERSON] , тобто при внесенні відомостей про смерть було допущено помилку у написанні прізвища ім`я та по батькові, оскільки зазначено дівоче прізвище « [PERSON] », а також зазначено невірно ім`я та по батькові « [PERSON] ». Внаслідок розбіжності між свідоцтвом про смерть, правовстановлюючим документом на земельну ділянку та відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану, нотаріус також відмовляє у оформленні спадкових прав на майно. Внесення змін до свідоцтва про народження і виправлення допущених помилок є неможливим. З матеріалів спадкової справи №251/1009 заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с. 28-42) слідує, що позивач спадщину після смерті свого батька [PERSON] прийняла. Інші спадкоємці, а саме дружина спадкоємця [PERSON] та син [PERSON] відмовились від спадщини, подавши нотаріусу заяви відповідного змісту. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). В силу вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вирішуючи питання про встановлення юридичного факту, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, яка являється рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , виходить з наступних мотивів. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт за встановленням якого вона звернулась до суду. Встановлення даного факту необхідно позивачеві для реалізації її спадкових прав, оскільки вона являється спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вищевикладена вимога позивача про встановлення юридичного факту є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться в бувшому КСП «Росія» на території Турбівської селищної ради і згідно сертифіката ВН №0313668 зареєстрованого 10.07.1997 за №668 належала [PERSON] , виходить з наступних мотивів та норм права. Як було встановлено судом, позивачу, при усному зверненні до нотаріальної контори, було фактично відмовлено в оформленні її спадкового права, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданого на прізвище [PERSON] . Разом з тим, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Судом було встановлено, що на гр. [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), який зареєстровано за №668 від 10.07.1997 у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектарів, серія ВН №0313668 на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №165 від 23.06.1997 (а.с. 7). В силу припису ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивачем доведено юридичний факт родинних відносин про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , доводився сином спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , яка є однією і тією є особою, та яка померла [INFO] , а дочкою [PERSON] доводилась позивач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову у повному обсязі та визнає такий позов, а в разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved