Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просять позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились діти: [PERSON] та [PERSON] . Сімейне життя між ними не склалось, оскільки відповідач почала зловживати алкоголем. У зв`язку з цим в серпні 2016 року він вимушений був забрати дітей на проживання в [ADDRESS] . З цього часу діти проживають з ним, [PERSON] дітьми не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не бере участі у її фізичному, духовному та моральному вихованні і розвитку. 20 серпня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позов [PERSON] , в якому відповідач зазначає, що не ухиляється від виховання дітей, регулярно з ними бачиться, відвідує кафе, заводить на гуртки, спілкується засобами телефонного зв`язку. Кошти на утримання дітей завжди надавались готівкою позивачу та особисто дітям, на даний час не сплачуються аліменти в межах виконавчого провадження. Просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 26 червня 2019 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 серпня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді, заперечень. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (м. Рівне. вул. Поштова, 2). Направлено третій особі - копію ухвали та копію позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №569/17596/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року провадження у справі поновлено, підготовче судове засідання призначено на 11 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 20 січня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву в якій просила справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про виклик в судове засідання дітей [PERSON] та [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. Як встановлено із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 04 липня 2018 року, та копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 04 липня 2018 року їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії судового наказу Рівненського міського суду №569/4153/19 від 14 березня 2019 року із [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В. ВА №58898559 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2019 року №569/4153/19. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Мельником В.В. від 05.07.2019 року №57338 при примусовому виконанні судового наказу №569/4153/19 від 11.04.2019 року, виданого Рівненським міським судом заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 8180,40 грн. Як вбачається із копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] . З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19.11.2021 року вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] . [PERSON] не спілкується з мамою з 2016 року, вона не телефонує, не цікавиться його навчанням, він бажає в подальшому проживати з татом та не заперечує проти позбавлення його мами батьківських прав. [PERSON] пояснила, що з мамою не спілкується близько 3 років. За інформацією навчального закладу вихованням і навчанням дівчинки займався виключно тато. Мама не цікавилась навчанням [PERSON] , батьківські збори не відвідувала, контакту з класним керівником не підтримувала. [PERSON] не заперечує проти позбавлення її мами батьківських прав. Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17.11.2021 року. На засіданні був присутній батько [PERSON] , мати [PERSON] на засідання комісії не з`явилась. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення [PERSON] , прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] , та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовного його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , позивач посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей, не приймає участі у їх житті, не забезпечує необхідного їх утримання, не спілкується з ними. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Тлумачення зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов"язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв"язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 15 липня 2019 року у справі №336/9218/14. Предметом доказування у даному спорі є факт втрати відповідачем інтересу до своїх дітей та як наслідок цього нехтування наданими їй батьківськими правами та обов"язками. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осміб, які бажають проживати з дитиною, брати у часть у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає таким, що відповідає інтересам дітей, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти позбавлення їх матері батьківських прав, вказують, що не підтримують зв`язків із нею з 2016 року. Відповідач [PERSON] на засідання комісії не з`явилась. З аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] . При цьому також установлено, що відповідач проживає окремо від дітей, не спілкується з ними, матеріально не утримує. Доказів протилежного відповідачем суду не подано, надані до суду разом із відзивом фотографії не можуть бути належним доказом виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме те що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов"язками, піклування та турботи до дітей не виявляє, станом їх здоров"я не цікавиться, фізичний та моральний розвиток дітей не підтримує, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, приймаючи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду доведено належними та достатніми доказами факти свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками, суд вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об"єктивного та безпосереднього з"ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з"ясувавши їх достатність і взаємний зв"язок у сукупності, захищаючи права та інтереси дітей, враховуючи особу відповідача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved