Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 242210, вчинений 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Свої вимоги мотивує тим, що у грудні 2021 року їй стало відомо, що державний виконавець Дацьо Г.І. 06 жовтня 2021 року винесла постанови, а саме: про відкриття виконавчого провадження № 67040996 щодо стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 11883 гривень, про стягнення виконавчого збору у розмірі 1188,30 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які вона отримала 03.12.2021. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис № 242210 від 27.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського округу Київської області Остапенком Є.М. Приватний нотаріус дійшов висновку про безспірність вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», що не відповідає дійсним обставинам, оскільки вона виконувала зобов`язання за кредитним договором № 1544372 від 27.01.2021. Вона не була повідомлена про зміну кредитора у зобов`язанні. У матеріалах виконавчого провадження є заява про примусове виконання виконавчого напису, додатком до якої вказано тільки оригінал виконавчого напису. Виписка з її рахунку із розрахунком суми заборгованості відсутня у матеріалах виконавчого провадження, відсутні договори про відступлення права вимоги від ТзОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" до ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та від нього до відповідача. У зв`язку з тим, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, адже відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, кредитний договір № 1544372 від 27.01.2021 не був нотаріально посвідченим, тому вчинений приватним нотаріусом Київського міського округу Київської області Остапенком Є.М. виконавчий напис № 242210 від 27.06.2021 є таким, що не підлягає виконанню. У підготовче судове засідання позивачка та її представник - адвокат Комарницький Е.Г. згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1016540 (а.с.36) не з`явилися. Від представника позивачки на адресу суду поступила заява, в якій останній просить прийняти визнання позову відповідачем та постановити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні, яке проводити без їхньої участі. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами» у підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №242210 від 27.06.2021, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496,00 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у підготовче судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд даної справи шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем здійснення діяльності, яке повернулось з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, про що свідчить довідка про причини повернення та рекомендоване повідомлення (а.с.28, 29). Від третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшло повідомлення за №2431 від 03.02.2022, згідно з яким на підставі виконавчого напису №242210 від 27.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами» боргу в сумі 11883 грн, 06.10.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №67040996 та направлено запити щодо перевірки майнового стану боржника. У зв`язку з тим, що відомості про сплату боргу на адресу Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ) не надходили, 02.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено у банки для виконання. 16.11.2021 винесено постанову про арешт всього рухомого майна боржника та внесено відомості до Державного реєстру обтяження рухомого майна (а.с.31). Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: окремими ухвалами суду від 13 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання за участю сторін та за заявою [PERSON] забезпечено позов - зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису нотаріуса № № 242210, вчиненого 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Управління активами" 11883 гривні заборгованості, який перебуває на виконанні у головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ (а.с. 13, 20-21). 09 лютого 2022 року від директора ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій він визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №242210 від 27.06.2021, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496,00 грн, а також клопотання про врегулювання спору за участю судді. В обгрунтування клопотання зазначено, що даний спір можливо вирішити у мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим пропонує вирішити даний спір на таких умовах: у разі сплати коштів у розмірі 3510,50 грн на їх розрахункові рахунки у строк до 18.00 год 28.02.2022, частина заборгованості у розмірі 8372,50 грн буде списана, а заборгованість за кредитним договором вважатиметься такою, що погашена у повному обсязі (а.с.32, 33). 23 лютого 2022 року від представника позивачки надійшла заява, в якій останній просить відкласти підготовче судове засідання для можливості підписання сторонами мирової угоди (а.с.46). 09 березня 2022 року від представника позивачки надійшла заява, в якій останній зазначає про неможливість врегулювання спору, так як сторона відповідача не погодила запропоновану ними мирову угоду та не звернулася до Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області із заявою про повернення без виконання нотаріального напису №242210 від 27.06.2021, та долучає мирову угоду, з якої вбачається згода позивачки на оплату запропонованої відповідачем суми. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, просить вирішити питання про ухвалення рішення про задоволення позову (а.с.49, 50-51). Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року у задоволенн клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено (а.с.52). Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав частково, часткове визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає часткове визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін та третіх осіб без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Киїського міського нотарільного округу Остапенком Є.М. 27.06.2021 та зареєстрованим у реєстрі за № 242210, приватний нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами», якому ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 відступлено право вимоги за Кредитним договором №1544372 від 27.01.2021, укладеним між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2021 по 26.06.2021 включно, яка складається з: 3500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 8358,00 - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 25,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 11883,00 (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, представник ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами» звернувся до Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про примусове виконання рішення за вих.№114926 від 31.08.2021 (а.с.9). Постановою від 06.10.2021 головний державний виконавець Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. відкрила виконавче провадження № 67040996 з примусового виконання виконавчого напису №242210, виданого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ " Фінансова компанія «Управління активами " заборгованість в розмірі 11883,00 гривень, а також вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1188,30 гривень (а.с. 10). Позивачка заперечує щодо наявної у неї перед відповідачем вказаного у виконавчому написі розміру заборгованості. У зв`язку з цим остання просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ " Фінансова компанія «Управління активами " судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496 грн визнав. Врегулювати спір на підстві взаємних уступок не вдалося, у зв`язку з чим сторона позивча наполягала на прийнятті визнання позову відповідачем та ухваленні рішення про задоволення позову. Оцінка суду: вивчивши зміст письмових заяв сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що у червні 2021 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 1544372 від 27.01.2021, укладеним між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] , право вимоги за яким переуступлено ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», за період з 20 червня 2020 року по 26 червня 2021 року на загальну суму 11883,00 гривні. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В п.п.3.2. п. 3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку. Наявний у матеріалах справи кредитний договір не є нотаріально посвідченими, тому він не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказане відповідає позиції ВП ВС, висловленій у постанові № 910/10374/17 (12-5гс21). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 по справі № 750/1627/18. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказана норма кореспондує 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п.2.1 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2, суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Про те, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № № 754/9711/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Наявність спору щодо заборгованості встановлюється судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Всупереч викладеному, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачкою (боржником) [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до недотримання процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Жодних доказів про належне повідомлення позивачки про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до неї у відповідача за кредитним договором не долучено і до матеріалів справи. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» первинні бухгалтерські документи щодо видачі (перерахування) кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). У матеріалах справи відсутні копії заяви та додатків до неї, з якими відповідач звертався до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Тобто, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивачки надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника та нотаріально посвідченого договору, на підставі якого така заборгованість нарахована. Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка була повідомлена про зміну кредиторів у зобов`язанні (від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" до ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами»), та не відомо чи були вказані документи представлені і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис. Тобто, приватний нотаріус, хоча і посилається на існування таких договорів, однак не представляється можливим встановити чи перевірив він наявність правових підстав у ТзОВ «Фінансова компанія «Управління активами» стягувати зі [PERSON] суму кредиту, в тому числі звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки не підтверджено, що такі договори про відступлення права вимоги надавалися нотаріусу, такі не надано і суду. Тобто, ні нотаріально посвідченого кредитного договору, ні договору факторингу, ні заяви про вчинення виконавчого напису з вказівкою на документи, які були представлені нотаріусу на його вчинення, суду не надано. Натомість відповідач позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Остапенком Є.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні докази наявності нотаріально посвідченого договору, за яким проводиться стягнення, та того, що позивачка отримала письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 1544372 від 27.01.2021, а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за вказаним кредитним договором безспірною. Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а таким чином, і прийняти в цій частині визнання позову відповідачем, як таке, що не суперечить правам та інтересам сторін та інших осіб. Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, позивачкою вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть їй можливість поновити її порушені права у спосіб встановлений законом. Отже, позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Управління активами", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення. Враховуючи положення ч.7 ст. 158, п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2022 у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 242210, виданого 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Управління активами" заборгованість в розмірі 11883, який перебуває на виконанні у головного державного виконавця Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до набрання законної сили рішення суду у даній справі, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому, враховує вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження понесення судових витрат позивачка подає квитанцію № 0.0.2412234800.1 від 12.01.2022 (а.с.11) про сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн за подання позовної заяви та квитанцію №0.0.2412243200.1 від 12.01.2022 (а.с.18) про сплачений судовий збір в розмірі 496,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно, понесеними судовими витратами є сплачений позивачкою судовий збір за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову. Тому, враховуючи те, що відповідач, як в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, так і щодо розміру сплаченого судового збору, позов визнав, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути 496,20 грн витрат по оплаті судового збору за подання позову та 248,10 грн за подання заяви про забезпечення позову, оскільки вимоги в цій частині є обгрунтованими, доказово підтвердженими та співмірними з заявленими позовними вимогами, всього 744,30 грн, а також повернути позивачці з державного бюджету 496,20 грн судового збору за подання позову та 248,10 грн за подання заяви про забезпечення позову, всього 744,30 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 158, 206, 432 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172,

Outcome: approved