Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області за довіреністю Куруч А.Г. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що в службі у справах дітей Бородінської селищної ради на обліку «Діти, які опинились в складних життєвих обставинах» перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина яка залишилася без батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] за висновками лікарсько - консультативної комісії КНП «ОПЛ №4», «ООР» №5 від 01.03.2021 року, має високу ступень втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє часткову недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків на період лікування у психіатричному стаціонарі. Батько дитини [PERSON] , відповідач у справі, мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дитини не виконує, у її вихованні участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги не надає, змінювати своє відношення до дитини не збирається. Дитина мешкає та виховується у тітки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які звернулись до служби у справах дітей щодо позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] . Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини, яка залишилась без батьківського піклування позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача Куруч А.Г. не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутністю. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутністю не надіслав (а.с. 33). Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Мати дитина [PERSON] за висновками лікарсько - консультативної комісії КНП «ОПЛ №4», «ООР» №5 від 01.03.2021 року, має високу ступень втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє часткову недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків на період лікування у психіатричному стаціонарі (а.с. 9). Батько дитини, відповідач у справі, [PERSON] написав нотаріально завірену письмову заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у судовому порядку щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Органом опіки та піклування Бородінської селищної ради Одеської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] , оскільки батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її стан здоров`я та духовних розвиток, не проявляє батьківської турботи та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Також, у висновку зазначено, що комісія Вознесенського старостинського округу провела обстеження умов проживання сім`ї за адресою: [ADDRESS] , де мешкає та виховується малолітня [PERSON] і дійшла висновку, що дитина проживає в добрих житлово - побутових умовах, забезпечена усім необхідним для гармонійного життя та розвитку (а.с.15). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач [PERSON] не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами доньки, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved