Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася з вищевказаним позовом до суду . В обґрунтування заявлених вимог зазначила , що 17 квітня 2020 року було укладено кредитний договір №1383323 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 18 березня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №34118, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 209 (тринадцять тисяч двісті дев`ять) гри. 48 коп., в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису. Стверджує, що на виконання даного виконавчого напису на підставі заяви про примусове виконання рішення від 17 травня 2021 року вих.20306941/3, 28 травня 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем Миколою Вікторовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65597533. Вважає даний виконавчий напис незаконним і таким , що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений безпідставно, відсутні оригінали документів на підставі яких приватним нотаріусом вчинено згаданий виконавчий напис. Просила визнати виконавчий напис № 34118, вчинений 18.03.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Позиції щодо вимог викладених у позовній заяві представник відповідача не висловив. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на надання пояснення щодо позову не скористалися. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд вважає за можливе продовжити слухання справи за відсутності третіх осіб. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України -у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №34118, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 209 (тринадцять тисяч двісті дев`ять) гри. 48 коп., в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису (а.с.19). Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем Миколою Вікторовичем 28 травня 2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65597533 (а.с.21-22) Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а саме: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір №1383323 від 17 квітня 2020 року нотаріально не посвідчений (а.с. 12-18). Отже, всупереч вимогам чинного законодавства приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] стягувачем не було надано нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору №1383323 від 17 квітня 2020 року, а також документів, які б підтвердили безспірність заборгованості боржника та встановили прострочення виконання зобов`язання. Зважаючи на вищевикладене, у нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису на основі наданих йому документів. Даними діями порушено, також, приписи статті 88 Закону України «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника дія нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Під час дослідження матеріалів даної цивільної справи, судом встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Окрім того, наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року №727/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року №1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 24) Згідно ч.2 ст.30 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що підставами припинення нотаріальної, діяльності приватного нотаріуса є анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. В порушення вищевказаних вимог, Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №34118 та вчинений від 18 березня 2021 року виконавчий напис, в той час як наказом Міністерства юстиції України прийнятим від 24 лютого 2021 року №727/5 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Позивачкою при зверненні до суду сплачено 1 362 грн. судового збору, з них: за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн., за подання позовної заяви - 908 грн. Згідно зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача [PERSON] надано до суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та звіт про надані послуги у зв`язку із розглядом справи. Сума цих витрат становить 7200 грн. (а.с.43-44). Згідно поданого представником позивача заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від 01.02.2022 року [PERSON] сплачено частину суми на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.01.2022 року (а.с.57) [PERSON] у передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, проте, враховуючи достатність та відповідність розміру витрат на правову допомогу - характеру спірних правовідносин та вирішення спору у межах проведення одного судового засідання, суд вважає за необхідне частково задовільнити заяву [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь 4000 гривень витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved