Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

17.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 357 500 грн. Вказує, що працював у відповідача в шкідливих умовах праці за наступними професіями: з 28.10.1993р. по 07.06.1995р. - слюсарем по (ремонту) паливної апаратури; з 20.01.1997р. по 03.08.1997р., з 04.08.1997р. по 31.08.1997р., з 01.09.1997р. по 01.06.1999р., з 02.06.1999р. по 24.10.2000р. слюсарем з ремонту автомобілів у гірничотранспортному цеху № 1; з 25.10.2000р. по 18.01.2001р., з 19.01.2001р. по 10.11.2002р. водієм автомобіля вантажу 110 т. та вище, зайнятий повний робочий день на вивезені породи та руди у гірничотранспортному цеху № 1 управління технологічного автотранспорту; з 11.11.2002р. по 02.10.2020р. водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі технологічної колони автомобілів гірничотранспортного цеху № 1. 02.10.2020 звільнений за ініціативою відповідача у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. 24.09.2021р. висновком ЦЛЕК йому встановлені професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від впливу загальної вібрації (хронічна полірадикулопатія з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та стійким больовим синдромами); - хронічний бронхіт ІІ стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. Відповідно до Акту розслідування причини виникнення професійного захворювання від 20.10.2021, причинами виникнення професійних захворювань [PERSON] є: робота на підприємстві відповідача на протязі 19 років 07 місяців у шкідливих та важких умовах праці, оскільки останній не забезпечив безпечні та здорові умови праці. Відповідно довідки МСЕК від 14.12.2021р., йому первинно з 06.12.2021р. встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з яких 30% - вібраційна хвороба та 25% - хронічний бронхит; дата переогляду 01.12.2022р. У зв`язку з захворюванням у йому було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно турбує біль у хребті, переважно в шийному та поперековому відділах, з іррадіацією в ліві кінцівки, біль та оніміння у кінцівках, їх підвищена чутливість до холоду, біль у суглобах, сухий кашель, задишка при помірному фізичному навантаженні, підвищена пітливість, загальна слабкість. У зв`язку з поганим самопочуттям він змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Також зазначає, що постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ моральну шкоду у розмірі 357 500 грн. Ухвалою суду від 19.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21.02.2022 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював у ПрАТ "Північний ГЗК" в період часу: з 28.10.1993р. по 07.06.1995р. - слюсарем по (ремонту) паливної апаратури; з 20.01.1997р. по 03.08.1997р., з 04.08.1997р. по 31.08.1997р., з 01.09.1997р. по 01.06.1999р., з 02.06.1999р. по 24.10.2000р. слюсарем з ремонту автомобілів у гірничотранспортному цеху № 1; з 25.10.2000р. по 18.01.2001р., з 19.01.2001р. по 10.11.2002р. водієм автомобіля вантажу 110 т. та вище, зайнятий повний робочий день на вивезені породи та руди у гірничотранспортному цеху № 1 управління технологічного автотранспорту; з 11.11.2002р. по 02.10.2020р. водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі технологічної колони автомобілів гірничотранспортного цеху № 1. 02.10.2020 звільнений за ініціативою відповідача у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 7-11). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли професійні захворювання: вібраційна хвороба ІІ ст. від впливу загальної вібрації (Хронічна полірадикулоневропатія з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та стійким больовим синдромами); хронічний бронхіт ІІ ст., прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ, що підтверджується медичним висновком ЦЛЕК про наявність хронічного професійного захворювання від 22.09.2021р. №33/1006, актом від 20.10.2021 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, (а.с. 16-19, 22). Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.10.2021 року, на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 10.04.2020 за № 325/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №2248, умови праці [PERSON] відносяться: - за вмістом пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками вібрації загальної до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи водієм автотранспортних засобів з 25.10.2000 по 01.10.2020 [PERSON] керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації та пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Причинами виникнення хронічних професійних захворювань позивача є: вібрація загальна перевищення параметрів вібрації загальної на 2дБ (67дБ при нормативному значенні 65дБ); пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SiО2) від 10% до 70% в 2,2 рази (4,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання запропоновано генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривності виробничих процесів: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць згідно вимог Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затвердженими Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 61 від 18 березня 2010 року. Забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміною монтажних подушок, кріплення антивібраційних крісел, ремонтами двигунів. Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими засобів індивідуального захисту згідно з НПАОП 0.00-3.10-08. Враховуючи роботу [PERSON] впродовж 19 років 07 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну корівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо (а.с. 15-19). Умови праці [PERSON] на підставі санітарно гігієнічної характеристики умов праці від 10.04.2020 за № 325/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, оцінка умов праці за ступенем шкідливості та небезпечності згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці визначені такими, що відносяться: - за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по показникам мікроклімату до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по показникам загальної вібрації - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по важкості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню (шкідливі) а.с.12-14. Як випливає\~з довідки МСЕК від\~14.12.2021\~року [PERSON] ,\~первинно з\~06.12.2021р.\~до 01.01.2023р.\~було встановлено\~третю групу\~інвалідності та\~55\~%\~втрата професійної\~працездатності. Останній потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування (а.с. 20,21). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписними епікризами, виписками (а.с. 23, 24, 25, 26, 27, 28-29, 30, 31, 32, 33-34, 35-36). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 15-19), встановлені два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 19 роки 07 місяців, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 %, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 65 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Згідно положення,\~закріпленого в\~п.2\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial