Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

У січні2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 26.07.1999 року та договору дарування частини квартири від 01.12.2021 року. Разом з тим, в належній позивачу квартирі з 14.08.2003 року по теперішній час зареєстрована відповідачка. Однак, остання понад рік не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат на утримання житла. Враховуючи, що відповідачка тривалий час не проживає у вказаній квартирі, не несе витрат на житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.07.1999 року та договору дарування частини квартири від 01.12.2021 року. Згідно із ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Той факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі підтверджується копією паспорта громадянки США [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого остання більше року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved