Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2021 року в сумі 23174 грн.30 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 2027 грн. 69 коп. та 3 % річних в сумі 959 грн. 80 коп. Всього просив стягнути 26161 грн. 79 коп. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надав, але звернувся до суду з клопотанням про застосування дії Закону України від 17 березня 2020 року №530-ІХ, згідно якого на період дії карантину заборонено нарахування та стягнення штрафів та пені. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями щодо відкладення розгляду справи до суду не звертався. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини з теплопостачання між позивачем та відповідачем врегульовано договором про надання послуг теплопостачання від 12 листопада 2009 року (а.с. 8). Згідно вказаного договору теплопостачальна організація зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором. Крім того, як встановлено судом, одна сторона - Полтавське обласне комунальне підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні відповідачу, як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся та частково оплатив. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до\~ч.1\~та 5\~ст.\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались в період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2021 року, затверджено наступними нормативними актами: постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №405 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31\~березня 2015 року № 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 30,20 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 83,33 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість; за відсутності рушникосушильників 77,28 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість; постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року №1769 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість, за відсутності рушникосушильників 89,54 грн за 1 куб. м, з\~урахуванням податку на додану вартість. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2021 року виникла заборгованість в сумі 23174 грн.30 коп. за одержані ним послуги теплопостачання. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до вказаних вище тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2021 року борг відповідача за послуги теплопостачання становить 23174 грн.30 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 2027 грн. 69 коп., 3% річних 959 грн. 80 коп. (а.с. 5, 6, 7). Всього заборгованість відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 26161 грн. 79 коп. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування до правовідносин норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» в частині заборони на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, суд встановив наступне. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Але позивач вимог про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) не заявляв. Згідно позовних вимог він просить застосувати норми ст. 625 ЦК України, яка не передбачає сплату неустойки, а фактично виступає гарантією забезпечення прав кредитора від знецінення грошових коштів та передбачає оплату за користування належними кредитору грошовими коштами у випадку прострочення зобов`язання боржником. Таким чином відсутні підстави для застосування до спору, що виник між сторонами, вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2270 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 28431 грн. 79 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved