Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотихом О.О. виконавчого напису № 8553 від 19 жовтня 2021 року про стягнення з неї боргу в загальній сумі 23 888,00 гривень таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне стягнення заборгованості на його підставі. Зокрема, жодних листів (претензій) про необхідність сплати боргу вона не отримувала, тому у відповідача та нотаріуса не було підстав вважати, що нею визнаються грошові вимоги кредитора, а заборгованість є безспірною. Про відступлення прав вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ ФК "Фінанс Інновація" до відповідача ТОВ "Фінансова компанія Ріальто" їй також не було відомо. Зазначена у виконавчому написі кредитна заборгованість не підтверджена первинними документами (випискою по рахунку за кредитним договором), тому відповідач не мав правових підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису із такою заборгованістю. Розрахунок заборгованості, на підставі якого вчинений виконавчий напис, складений працівником банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, який не відповідає вимогам ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", через що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача. Крім цього, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172, у чинній на день вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. За таких обставин вважає, що нотаріус не переконався у безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури вчинення виконавчого напису. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 грудня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача в межах встановленого судом строку подав відзив на позовну заяву. У ньому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що кредитний договір № 210216-34006-2 від 16 лютого 2021 року був укладений між ТОВ ФК "Фінанс Інновація" та позивачем у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію". На виконання умов договору на платіжну картку позивача, емітовану АТ КБ "Приватбанк", кредитором були відправлені 4000,00 гривень. ТОВ "Фінансова компанія Ріальто" набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі укладеного з ТОВ ФК "Фінанс Інновація" договору № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року. В порушення умов кредитного договору та чинного законодавства позивач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, що слугувало підставою для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Позивач не спростував належними і допустимими доказами запропонованої у виконавчому написі до стягнення кредитної заборгованості та не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості, тому викладені ним у позові доводи не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. надіслала письмові пояснення, у яких з посиланням на законодавство висловила позицію про те, що порушень норм законодавства України при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено не було. Крім цього, на виконання ухвали суду від 03 грудня 2021 року надала копію матеріалів оспорюваного виконавчого напису. Третя особа Любомльський відділ ДВС у Ковельському районі Волинської області письмових пояснень щодо позову та відзиву не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 16 лютого 2021 року між ТОВ ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] (позичальник) в електронному вигляді був укладений договір № 210216-34006-2, який позичальником підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 731316 (далі - Договір). За умовами Договору ТОВ ФК "Фінанс Інновація" надає позичальнику грошові кошти в сумі 4 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається на неспоживчі цілі. (п.1.1 Договору). Процентна ставка за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна ставка - 726,35%) (п.1.2 Договору). Строк надання кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але строк користування кредитними коштами не може становити менше 3 календарних днів (п.1.3 Договору). ТОВ ФК "Фінанс Інновація" здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3. Договору позичальник сплачує ТОВ ФК "Фінанс Інновація" плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна ставка - 1277,50%) кредитом понад зазначений у п.1.3. Договору строк. Ця процентна ставка нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (п.3.3. Договору). Згідно з платіжним документом № 375798212 від 16 лютого 2021 року ТОВ ФК "Фінанс Інновація" на виконання умов Договору перерахувало картку позичальника № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 4 000,00 гривень. 17 червня 2021 року між ТОВ ФК "Фінанс Інновація" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК "Ріальто" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, за умовами якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Згідно з витягом з акту приймання-передачі прав № 1 від 17 червня 2021 року до вказаного Договору ТОВ "ФК "Ріальто" набуло права вимоги до [PERSON] за укладеним з ТОВ ФК "Фінанс Інновація" договором № 210216-34006-2 від 16 лютого 2021 року. 19 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотихом О.О. на підставі ст.ст.87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ "Фінансова компанія Ріальто" заборгованості за кредитним договором № 210216-34006-2 від 16 лютого 2021 року. У виконавчому написі зазначено, що: строк платежу за договором № 210216-34006-2 від 16 лютого 2021 року настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 18 березня 2021 року по 24 вересня 2021 року; сума заборгованості становить 23 188,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 19 188,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом із стягувача стягнуто 700,00 гривень, яка підлягає стягненню з боржника в користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] в користь ТОВ "Фінансова компанія Ріальто", становить 23 188,00 гривень. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8553. Постановою державного виконавця Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області від 29 листопада 2021 року за цим виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 67683783. Отже, дослідженням письмових доказів у справі встановлено, що стягнення з [PERSON] заборгованості за оспорюваним виконавчим написом проводиться з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів № 1172). Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що при його видачі приватний нотаріус, окрім норм Закону України "Про нотаріат", керувався пунктом 2 Переліку документів № 1172. Пунктом 2 Переліку документів № 1172 визначено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Цей пункт (фактично розділ) Переліку був доповнений Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року. За змістом цього пункту до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку документів № 1172 після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 висловила правовий висновок про те, що судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса (19 жовтня 2021 року), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів відповідно до пункту 1 цього Переліку. Проте укладений між ТОВ ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] кредитний договір № 210216-34006-2 від 16 лютого 2021 року, який був наданий ТОВ "ФК "Ріальто" приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Відтак, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений. При цьому приватний нотаріус при видачі виконавчого напису керувався нечинним уже на момент вчинення цієї нотаріальної дії пунктом 2 Переліку документів № 1172, що є неприпустимим. Зазначене є самостійною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Доказів надіслання повідомлення (вимоги, претензії) позивачу [PERSON] про необхідність погашення конкретної суми кредитної заборгованості та отримання нею такого повідомлення відповідач суду не надав, тим самим не спростував викладених позивачем у позові доводів. У зв`язку із цим суд не має підстав вважати зазначену в оспорюваному виконавчому написі кредитну заборгованість безспірною. Ураховуючи вище наведені судом мотиви і висновки, доводи відповідача про ненадання позивачем доказів погашення (часткового або повного) кредитної заборгованості правового значення у спірних правовідносинах не мають, тому суд їх до уваги не приймає. Крім цього, фактичні обставини справи, в тому числі форма укладеного між ТОВ ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] кредитного договору, та норми діючого законодавства свідчать про можливість захисту цивільних прав відповідача у відповідності до ст.16 ЦК України, а не в порядку ст.18 ЦК України. Таким чином, з огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що ТОВ "ФК "Ріальто" не надало приватному нотаріусу належних документів для вчинення виконавчого напису у відповідності до діючого Переліку, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі належить покласти на відповідача.

Outcome: approved