Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

покликаючись на ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно їхньої малолітньої дитини [PERSON] , представник позивача сільський голова Михайло Олійник в інтересах дитини у поданій до суду 06 жовтня 2021 року позовній заяві просить позбавити відповідачів батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування Зорянської сільської ради для подальшого влаштування. Представник позивача Кисельова С.І. у поданій до суду заяві позов підтримує повністю з підстав, вказаних у позові. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подали. Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце її розгляду. Представник позивача Кисельова С.І. не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідачів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , відомості про батьків дітей записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Діти тимчасово проживали в дитячому будинку сімейного типу, оскільки вони залишались без батьківського піклування, мати була засуджена та відбувала покарання в Качанівській виправній колонії, тривалий час перебувала під посиленим контролем працівників районного центру соціальних служб у справах дітей, зловживала спиртними напоями, злісно та свідомо ухилялася від виконання батьківських обов`язків. На даний час діти усиновлені. Із 2016 року [PERSON] проживає разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] у них народився спільний син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Радухівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05 квітня 2017 року серія [NUMBER] . Відповідно до направлення № 225 від 25.02.2021 року, видане службою у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації, [PERSON] влаштовано на стаціонарне перебування до Комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради. Згідно з наданої інформації від 31.08.2021 р. № 01-06/355 із 01 березня 2021 року по даний час [PERSON] один раз /31.05.2021 року/ відвідував свого сина [PERSON] , батьки дитини в телефонному режимі із працівниками центру не спілкувалися, життям та здоров`ям малолітньої дитини не цікавляться. Відповідно до інформації Відділу поліції № 1 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 03 вересня 2021 року № 8000/201/02-2021, 31 серпня 2021 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] , за що був притягнений до адміністративної відповідальності. Відповідно до характеристики, виданої Зорянської сільською радою від 26.02.2021 року № 333/02-12/21, [PERSON] за час проживання на території Зорянської сільської ради зарекомендував себе негативно, зловживає алкогольними напоями, не працює, участь в громадському житті села не бере, вихованням дитини не цікавиться. Згідно із характеристикою, виданою Зорянською сільською радою від 26.08.2021 року № 1218/02-12/21, [PERSON] зарекомендувала себе посередньо, участі в громадському житті села не приймає, неодноразово до виконавчого комітету Зорянської сільської ради надходили заяви та скарги на її негідну поведінку щодо невиконання батьківського обов`язку. Із лютого 2021 року відповідачі перебувають на контролі в служби у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Відповідно до актів обстеження умов проживання в будинку відсутнє газопостачання, водопостачання, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відчувається різкий запах паління тютюну. На підставі наданих фахівцем із соціальної роботи відділу соціального захисту населення Зорянської сільської ради відомостей від 21.05.2021 року № 725/02-12/21 із 26 травня 2021року сім`я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які потрапили в складні життєві обставини. З 19 лютого 2021 року по 19 липня 2021 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Рівненський обласний протитуберкульозний диспансер». Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ТБ 09, за порушення режиму (самочинно залишила стаціонар), [PERSON] переведено на амбулаторне лікування під наглядом сімейного лікаря, фтизіатра. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, батько дитини вживає алкоголь та здатний до суїцидальної поведінки, мати часто зникає із дому на тривалий термін (акт оцінки потреб від 10 серпня 2021 року). За результатами акту оцінки потреб сім`ї від 27 серпня 2021 року встановлено, що матір та батько [PERSON] ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, у будинку, в якому проживає сім`я, брудно, холодно, розкидані речі. Матеріали справи про позбавлення батьківських розглянуті на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Зорянської сільської ради 22 вересня 2021 року та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №6 від 22 вересня 2021 року). Рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради від 30 вересня 2021 року № 153 «Про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини затверджено висновок органу опіки та піклування Зорянської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Згідно з висновком орган опіки та піклування Зорянської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] за свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч.ч.4, 5ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Позбавлення батьківських прав - одна з найскладніших з емоційної та процедурної точки зору категорія справ. Позбавити батьківських прав можливо, але позивачу потрібно зібрати достатньо доказів недобросовісної поведінки відповідача. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] конфліктні, в стані алкогольного сп`яніння поведінка обох агресивна та неконтрольована, що часто призводить до виїздів працівників поліції у цю сім`ю. В такі моменти стан батьків перешкоджає задоволенню потреб дитини, батьківський потенціал слабкий, житлово-побутові умови не відповідають елементарним нормам, дитяче харчування в обмеженій кількості. Дитина була свідком такої поведінки дорослих і тому на даний час вилучена з сім"ї та знаходиться на стаціонарном перебуванні в Комунальному закладі "Обласний соціальний центр соціально-психологічної рабілітації дітей". Органами влади вживалися необхідні дії і заходи для сприяння налагодженню відносин дитини з батьками, яка не проживає з ними, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамчур проти України»), неодноразово вивчалося ставлення дитини до батьків, вживалися заходи реагування та про попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання сина. Позивачем доведено обставини стосовно свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків. Відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків, уваги дитині не приділяють. Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідачі не вчинили, активна дієва позиція у відповідачів відсутня. Документальних доказів, які б свідчили про дійсність таких їх намірів відповідачами надано не було. Суд дійшов висновку про те, що кожен з відповідачів ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини: не цікавиться її життям, розвитком та здоров`ям, не надає матеріального утримання. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтують ними, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, права дитини є порушеними і підлягають захисту. За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право дитини, за захистом якого спрямоване звернення до суду позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачам не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. З урахуванням наведених обставин, суд переконався в обґрунтованості позовних вимог про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дитини: [PERSON] [INFO] . Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо позовної вимоги щодо зобов"язання про передачу дитини позивачу для подальшого влаштування, то суд вважає, що така вимога не грунтується на законі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити судовий збір, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з кожного з відповідачів судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день винесення рішення. Повідомляю відповідачу про юридичні наслідки позбавлення батьківських прав. Результатом набрання законної сили рішенням суду про позбавлення батьківських прав батька і/або матері є втрата всіх прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Це означає, що такі особи: а) втрачають право на виховання дитини; б) втрачають немайнові права щодо дитини (втрачають право на спілкування з дитиною, визначення її місця проживання і навчання, тощо); в) перестають бути представниками дитини; г) втрачають права на пільги і державну допомогу; ґ) не можуть бути усиновлювачами та опікунами; д) не можуть розраховувати на майнові права, пов`язані з батьківством і материнством, які присуджувалися б їм при непрацездатності, а саме: - право на аліменти від такої дитини; - права на спадкування після цієї дитини; - права на управління майном дитини; - виплати аліментів, пенсій, грошової допомоги на дитину такому батьку або матері також припиняються. Дитина зберігає свої майнові права, засновані на факті спорідненості з особою, позбавленою батьківських прав, у тому числі: право на одержання аліментів від такої особи та на спадкування після неї. Звертаю увагу відповідача, що відповідно ст.169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що особа, позбавлена батьківських прав істотно змінила в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя особи, позбавленої батьківських прав, її ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів особи, позбавленої батьківських прав змінити свою поведінку, необхідно, щоб її спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову особи, позбавленої батьківських прав про поновлення її в батьківських правах. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в особи в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огляду на викладене,

Outcome: approved