Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

[PERSON] , як законний представник [PERSON] , звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів на користь повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 14 265,52 грн. за період з 01.01.2020 по 30.04.2021, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання повнолітнього непрацездатного сина, в повному обсязі аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] проживає разом з позивачем, яка є його опікуном, та перебуває на її утриманні. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні законний представник позивача - [PERSON] , представник позивача - адвокат Пан. М.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] відповідачем було подано апеляційну скаргу та до її розгляду судом апеляційної інстанції [PERSON] не сплачував аліменти, вважаючи, що рішення суду першої інстанції не набрало законної сили як таке, що оскаржується. Після ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 09.02.2021 про залишення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2020 без змін, відповідач почав сплачувати аліменти. Вказав, що заборгованість виникла не з його вини. Заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи убачається, що 06.02.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського р-ну м. Києва між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №144. 14.03.2001 шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2019 за №756/15938/18 [PERSON] , [INFO] визнано недієздатним та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с.9, зворот). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2020 за №756/16584/19 з [PERSON] на користь його повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.12.2019 і на увесь період непрацездатності [PERSON] (а.с. 12-14). Постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2021 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2020 залишено без змін. Постановою державного виконавця Голосіївського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. від 26.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63717878 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів (а.с. 15, зворот). Як убачається із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.06.2021, заборгованість зі сплати аліментів станом на 29.06.2021 відсутня. Однак у період з 01.01.2020 по 30.04.2021 відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 198 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості ? 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Згідно даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 становить 14 265,52 грн. та розраховується наступним чином: заборгованість засічень 2020 року - 958,48 грн.; заборгованість залютий 2020 року- 958,48 грн.; заборгованість за березень 2020 року - 1 113,59грн.; заборгованість заквітень 2020 року - 1 125,14 грн.; заборгованість за травень 2020 року - 958,48 грн.; заборгованість зачервень 2020 року - 976,02грн.; заборгованість залипень 2020 року - 976,02грн.; заборгованість засерпень 2020 року - 976,02 грн.; заборгованість завересень 2020 року - 976,02грн.; заборгованість зажовтень 2020 року - 976,02 грн.; заборгованість за листопад 2020 року - 1 957,32 грн.; заборгованість за грудень 2020 року - 589,74грн.; заборгованість засічень 2021 року - 989,47грн.; заборгованість за лютий 2021 року - 989,47грн.; заборгованість заберезень 2021 року - 989,47грн.; заборгованість заквітень 2021 року - 989,47 грн.; отже сумарний розмір пені з урахуванням розміру заборгованості зі сплати аліментів обмежується 100% розміру боргу та становить14 265,52грн. Як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи сторона відповідача посилалася на неправомірність стягнення з нього пені, зокрема, внаслідок того, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] відповідачем було подано апеляційну скаргу та до її розгляду судом апеляційної інстанції [PERSON] не сплачував аліменти, вважаючи, що рішення суду першої інстанції не набрало законної сили як таке, що оскаржується. Після ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 09.02.2021 про залишення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2020 без змін, відповідач почав сплачувати аліменти. Відповідач фактично не заперечує наявність заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості ним також оскаржений не був. Крім того, як встановлено судом, відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, що дає підстави вважати, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, оскільки заборгованість виникла внаслідок щомісячної несплати чергових платежів по аліментам. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, проте свого обов`язку в повному обсязі не виконує без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів та відповідно задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved