Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

[PERSON] 11.05.2021 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що відповідач є її донькою. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Позивачу виповнилось 93 роки, останні п`ять років вона хворіє на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, дисциркуляторну енцефалопатію змішаного генезу, атеросклероз, гіпертонію, має вестибуло-атактичний синдром, остеохондроз хребта, глаукому, катаракту, після смерті чоловіка повністю втратила зір. Через систематичні головокружіння, хиткість при пересуванні, часті серцеві приступи, хворобу хребта та незрячість, позивач не може себе самостійно обслуговувати, у зв`язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, систематичного придбання медикаментів, що призначені лікарем. Пенсії на придбання ліків та продуктів харчування, оплату комунальних послуг не вистачає. Відповідач відмовляється надавати догляд та матеріальну допомогу. Син позивача - [PERSON] помер у [INFO], інших дітей, окрім [PERSON] , вона не має. Посилаючись на ст.ст.202, 204 СК України, за позовом [PERSON] просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно. Ухвалою від 08.09.2021 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 19.10.2021 р. 19.10.2021 р. розгляд справи відкладено на 15.11.2021 р. за клопотанням представника відповідача. 15.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 10.12.2021 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 10.12.2021 р. розгляд справи відкладено на 25.01.2022 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 25.01.2022 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2022 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 04.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 28.03.2022 р. на підставі наказу голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 5 від 01 березня 2022 року. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві (а.с.32-36). В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 28.03.2022 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження та укладення шлюбу [PERSON] народилась [INFO] та є донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.40). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.04.2021 р., виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» (а.с.11) [PERSON] встановлено діагноз: дифузний кардіосклероз СН ІІА ФК ІІ гіпертонична хвороба ІІ ст 3 ст ВДР; дісціркуляторна енцефалопатія змішаного типу; розповсюджений остеохондроз хребта; глаукома відкритоугольчата 4 ст; катаракта ускладнена правого ока; глаукома відкритоугольчата 4 катаракта ускладнена лівого ока. Рекомендовано прийом гіпотензивних метаболічних препаратів. З довідки, наданої 22.07.2021 р. КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» (а.с.39), судом встановлено, що [PERSON] страждає на ішемічну хворобу серця, стенокардія напруги, дифузний кардіосклероз; серцева недостатність ІІ А ст.; церебральний атеросклероз ІІ ст., вестибулярний синдром. Медикаментозне лікування [PERSON] приймала здебільшого в амбулаторних умовах, переважно гіпотензивні препарати. За даними амбулаторної картки стаціонарне лікування [PERSON] в період з 06.08.2019 р. по 05.02.2020 р. не проходила. Даних щодо інвалідності пацієнтки не мається. Син позивача - [PERSON] та чоловік - [PERSON] померли (а.с.6-7, 8, 9, 10). Згідно довідки (а.с.13) [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію у разі втрати годувальника в розмірі: у січні, лютому та березні 2020 р. - 3015,87 грн.; з травня по червень 2020 р. - 3789,06 грн.; починаючи з липня 2020 р. - 3813,11 грн. Згідно довідки УПФУ ГУПФУ в Запорізькій області від 09.12.2021 р. позивач отримує пенсію: з липня по листопад 2021 р. - 4162,50 грн., а з грудня 2021 р. - 4188,50 грн. (а.с.60). Відповідач [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с.37) та отримує пенсію, яка згідно довідки, виданої відділом обслуговування громадян № 20 (а.с.38) складає: з серпня по листопад 2020 р. - 4063,20 грн.; з грудня 2020 р. по лютий 2021 р. - 4078,02 грн.; з березня 2021 р. по червень 2021 р. - 4483,23 грн.; з липня 2021 р. - 4505,33 грн. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Згідно з положеннями ст.3 вказаного Закону: набір продуктів харчування та набір непродовольчих товарів визначаються в натуральних показниках, набір послуг у нормативах споживання не рідше одного разу на п`ять років. Основними принципами формування набору продуктів харчування є задоволення організму працюючої особи у відтворенні працездатності, збереження працездатності для безробітного, відновлення у необхідних випадках працездатності для особи, яка її втратила; набір непродовольчих товарів формується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, з використанням нормативів забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами для влаштування побуту. Основними принципами формування набору непродовольчих товарів є: забезпечення збереження здоров`я та підтримання життєдіяльності організму людини;урахування особливостей потреб осіб, які відносяться до різних соціальних і демографічних груп населення; урахування культурно-побутових потреб особистості; до набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв`язку, закладів культури, освіти, охорони здоров`я та інші. Основними принципами формування набору послуг є: задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв`язку з навколишнім середовищем; задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров`я; визначення житлово-комунальних послуг (по водопостачанню, теплопостачанню, газопостачанню, електропостачанню, водовідведенню, утриманню та експлуатації житла та прибудинкових територій, сміттєзбиранню, утриманню ліфтів) виходячи із соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг; урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до положення статті 202 Сімейного кодексу України, що закріплено в статті 51 Конституції України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Утримання батьків дітьми є відповідною моральною компенсацією за утримання і турботу надану батьками дитині. Обов`язок дітей утримувати своїх батьків відноситься до зобов`язань першої черги. Для виникнення обов`язку дітей утримувати батьків у судовому порядку необхідна наявність наступних умов: кровне споріднення між батьками та дітьми, засвідчене у встановленому законом порядку, або інші юридично значущі зв`язки між ними; непрацездатність батьків і потреба ними матеріальної допомоги; повноліття дітей. За відсутності однієї із зазначених умов обов`язок у дітей утримувати батьків не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Разом з тим, згідно положень ч. 1-4 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач [PERSON] вказує на низький розмір отримуваної нею пенсії, якої не вистачає на придбання продуктів харчування, сплату комунальних платежів та лікування. Крім зазначеного, позивач є непрацездатною особою, окрім відповідача не має осіб, які б могли надавати матеріальну допомогу, але донька, маючи можливість, не допомагає матері матеріально та не доглядає за нею. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Як було зазначено вище, відповідно до положень статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору,

Outcome: dismissed