Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

08 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: стягнення заробітної плати в сумі 1 900 грн, а також відшкодування 2 000 грн матеріальної шкоди та 15 000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що через соціальні мережі дізналася про створення відповідачкою школи бального танцю та пошук викладача танців. При зустрічі з відповідачкою остання обіцяла їй роботу за трудовим договором, з виплатою заробітної плати щомісячно з розрахунку 60 грн з однієї дитини та 80 грн з дорослої людини. Загалом її танці відвідували 29 дітей та 2 дорослих, а тому заробітна плата позивачки мала становити 1900 грн на місяць. Згодом [PERSON] перевела школу танців в інше приміщення, не сплативши позивачці заробітну плату в розмірі 1 900 грн за період з 24 серпня по 01 жовтня 2020 року. Натомість, через соціальну мережу відповідачка зганьбила ім`я позивачки, внаслідок чого у останньої загострилися хронічні хвороби та їй завдано моральну шкоду. Оскільки в позасудовому порядку спір не може бути вирішений, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. 13 липня 2021 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що трудові відносин між сторонами не виникли. Так, під час домовленості про створення школи танцю відповідачка попередила [PERSON] про те, що питання оформлення трудових відносин буде вирішено через місяць. Оскільки протягом місяця роботи на [PERSON] неодноразово надходили скарги, відповідачка відмовилася від оформлення з останньою трудових відносин. При цьому, позивачка не передала відповідачці кошти в сумі приблизно 2000 грн, отримані від вдувачів танців, тоді як відповідачка понесла витрати на оренду приміщення, а також зазнала репутаційних втрат через відмову позивачки продовжувати заняття (а.с. 60-62). 16 липня 2022 року через канцелярію суду позивачка подала відповідь на відзив, зазначила, що про надходження на неї скарг їй не було відомо. Крім того, відповідачка не пояснила причину, з якої трудовий договір так і не був укладений, а викладена у соціальній мережі інформація щодо привласнення коштів нанесла шкоду репутації позивачки (а.с. 66-70). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що у 2019 році з оголошення у соціальній мережі вона дізналася про створення в місті Очакові школи бального танцю та запропонувала відповідачці свою кандидатуру в якості викладача. Тоді ж вони домовилися, що перший тиждень заняття будуть проводитися безкоштовно, після чого плата за місяць становитиме 300 грн з дитини та 400 грн з дорослої людини. При цьому, заробітна плата позивачки мала становити по 60 грн з кожної дитини та по 80 грн з кожної дорослої людини. Виходячи з того, що у списку відвідувачів школи є 29 дітей та двоє дорослих, заробітна плата позивачки мала становити 1900 грн. Позивачка також пояснила, що їй відвідувачами було сплачено 1050 грн. За її підрахунком недоплачена їй сума становить 1000 грн, які підлягають стягненню за рішенням суду. Щодо оформлення трудових відносин, [PERSON] запропонувала два варіанти, а саме: оформлення [PERSON] як ФОП або укладення з нею угоди. Оскільки позивачка не мала наміру реєструвати ФОП, вона наполягала на укладенні трудового договору. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що трудові відносини між сторонами не виникли. Так, у серпні 2019 року сторони дійсно домовилися про створення школи бального танцю, та з 24 серпня 2019 позивачка провела тиждень безкоштовних пробних занять. З 01 вересня 2019 року розпочався набір у дитячу та дорослу групи, однак перший місяць роботи виявився невдалим через скарги на позивачку та відмову продовжувати заняття. З наведеної причини спільну школу так і не було створено, а кошти в сумі 2000 грн позивачка не повернула, від врегулювання спору в позасудовому порядку відмовляється. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що між позивачкою та відповідачкою була домовленість про започаткування школи бальних танців, де мали викладати танці [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Згідно зі статтею 24 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, крім іншого, при укладенні трудового договору з фізичною особою; При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, законом передбачено порядок укладення трудового договору й необхідні умови при прийнятті відповідного працівника на роботу. Позивачкою не представлено суду доказів того, що вона була прийнята на роботу відповідачкою, а отже і не надано доказів того, що між сторонами виникли трудові правовідносини. Крім того, позивачкою не доведений розмір заробітної плати, яка мала бути сплачена за місяць роботи. З долученого позивачкою списку відвідувачів школи вбачається, що протягом вересня 2019 року заняття відвідували 29 дітей та 2 дорослих (а.с.12). В судовому засіданні позивачка пояснила, що розрахунок належної їй заробітної плати був проведений на підставі цього списку, а саме: по 60 грн з кожної дитини та по 80 грн з кожного дорослого відвідувача, тобто 29 х 60 + 2 х 80, що становить 1900 грн. Однак, в судовому засіданні встановлено, що не всі відвідувачі сплачували за повний місяць, а також те, що деякі сплачували безпосередньо [PERSON] .. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що безпосередньо від [PERSON] вона дізналася про створення школи бальних танців. У вказану школу свідок відвела свою доньку, проте остання відвідала лише два заняття. Гроші не вносили. Разом із тим, [PERSON] включена позивачкою до списку дітей, які займалися у школі бального танцю «Еліт-Данс», та відповідно до якого позивачкою розраховано належну їй до виплати заробітну плату (а.с. 12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що про створення школи бального танцю дізналася з мережі інтернет. На першому занятті були присутні [PERSON] та [PERSON] . Кошти сплачувалися і безпосередньо [PERSON] , і [PERSON] .. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що у 2019 році з об`яви дізналася про відкриття в Очакові школи бального танцю. Вона почала займатися з 10 вересня 2019 року, сплативши [PERSON] 200 грн за 20 днів вересня. В той же час, [PERSON] включена позивачкою до списків відвідувачів школи як особа, яка відвідувала заняття протягом місяця, і врахована при розрахунку заробітної плати як така, що сплатила за повний місяць занять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що про створення школи танців дізналася від [PERSON] . З 24 серпня по 01 вересня заняття були безкоштовними. За місяць занять у вересні вона заплатила за онуку - [PERSON] в сумі 300 грн на картковий рахунок [PERSON] , а за себе - 400 грн безпосередньо [PERSON] .. Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні показала, що відвідала у [PERSON] приблизно 6 занять протягом вересня 2019 року, за кожне з яких сплачувала по 50 грн безпосередньо [PERSON] . Усього нею позивачці було сплачено 300 грн. Разом із тим, у списку відвідувачів школи вказана особа - [PERSON] - відсутня (а.с. 12). Вирішуючи спір, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні. Відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування не виконала - не надала суду належних та допустимих доказів перебування з відповідачкою у трудових відносинах, а також не просила суд про встановлення відповідного факту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed