Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

28.07.2021 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Короткий зміст заяви [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту приналежності Державного акту на право приватної власності на землю IV-ІФ № 033703 від 14.04.1997 року (далі - Державний акт) її матері [PERSON] . Заява мотивована тим, що у Державному акті помилково вказано, що такий видано громадянину України [PERSON] замість [PERSON] . Ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] » є помилковим та таким, що призводить до унеможливлення оформлення спадкових прав після смерті матері заявниці. Державним нотаріусом відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0, 33 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, оскільки Державний акт видано на ім`я [PERSON] , а спадкодавцем є [PERSON] . Процесуальний рух справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 року, справа передана на розгляд судді Остап`юк М.В. 05 серпня 2021 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Яремчанська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. 29 вересня 2021 року ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано явку заявниці [PERSON] обов`язковою для дачі особистих пояснень, з огляду на недостатність доказів, які б підтверджували позицію заявниці. 25 листопада 2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі заінтересовану особу [PERSON] . Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2021 року витребувано від Яремчанської міської державної нотаріальної контори копії спадкової справи № 42/2019, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалами Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2022 року витребувано від Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області рішення виконкому Микуличинської сільської Ради народних депутатів від 25.03.1997 року №20, на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія IV-ІФ № 033703 від 14 квітня 1997 року [PERSON] , технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по складанню Державного акт та інші наявні документи, які стали підставою для видачі Державного акту на право власності. Позиції учасників справи у судовому засіданні Заявниця [PERSON] підтримала доводи заяви, з підстав викладених у ній. Додатково Суду пояснила, що її матір кликали у звичайному житті « [PERSON] », а згідно з паспортними даними вона - « [PERSON] ». Тому було допущено помилку у Державному акті. Просила задовольнити заяву у повному обсязі та встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю IV-ІФ № 033703 від 14.04.1997 року її матері - [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Яремчанської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Позиція суду Вислухавши пояснення заявника, проаналізувавши письмову позицію заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що заявниця у справі [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області 09 вересня 2010 року, актовий запис № 32. Зі Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Микуличинської сільської ради народних депутатів 20 травня 1989 року вбачається, що заявниця після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] мати заявниці - [PERSON] , [INFO] , - померла [INFO] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 42/2019, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] заявниця [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0, 3300 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. від 07.02.2020р. вих. № 34/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку вказаної вище земельної ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю IV-ІФ № 033703 виданий на ім`я [PERSON] , а спадкодавець [PERSON] . У зв`язку з цим, заявниця звернулася до Суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту приналежності Державного акту на право приватної власності на землю її матері - [PERSON] , оскільки вважає, що останній видавався її матері, однак у ньому допущено помилку в імені її матері, а саме: замість імені « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Судом вивчено правоустановлюючий документ, який долучений заявницею до матеріалів справи та встановлено, що 14 квітня 1997 року Микуличинською сільською радою видано Державний акт на право приватної власності на землю IV-ІФ № 033703 від 14.04.1997 року на ім`я [PERSON] . З метою встановлення факту допущення описки у вказаному Державному акті, Судом було витребувано від Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видано Державний акт, технічну документацію та інші документи, які стали підставою для його видачі. Шляхом співставлення витребуваних від Яремчанської міської ради документів, які стали підставою для видачі Державного акту, вбачається, що 19 січня 1993 року із заявою до Голови Микуличинської сільської ради народних депутатів про надання у приватну власність земельної ділянки звернулася саме [PERSON] . Заява написана нею власноручно. Згідно з Планом зовнішніх меж земельної ділянки, [PERSON] передається безоплатно у приватну власність земельна ділянка, площею 0,33 га та міститься опис меж і підписи межівників. 25 березня 1997 року рішенням Виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів Яремчанської міської ради Івано-Франківської області № 20 передано земельну ділянку площею 0,33 га у приватну власність [PERSON] (п. 15 Додатку до Рішення). Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, на підставі вказаного рішення [PERSON] було видано Державний акт, факт приналежності якого встановлюється в рамках даного провадження. Таким чином, аналіз документів, які стали підставою для видачі Державного акту, який є предметом судового розгляду свідчить про відсутність описки у ньому щодо імені особи, якій він виданий. Інших доказів, які б за результатами співставлення доводили протилежне - Суду не надано. Так, згідно з листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 18.02.2022 № 167/420-22 у Держгеокадастрі відсутня технічна документація та рішення виконкому Микуличинської сільської ради народних депутатів від 25.03.1997 року № 20, на підставі якого видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] , оскільки вказані документи до місцевого фонду документації із землеустрою та оцінки земель не передавалися. Щодо довідки про право на власність на житловий будинок, яка видається в зв`язку з оформленням спадщини від 26.09.2003, і на яку посилається заявниця як на доказ, який підтверджує, що її мати [PERSON] проживала у житловому будинку, що розташований на земельній ділянці, на яку виданий Державний акт, не є належним доказом, оскільки містить розбіжності у даті народження, а саме: у Довідці зазначається, що [PERSON] - 1936 року народження, а у Свідоцтві про смерть та у паспортних даних останньої дата народження [PERSON] зазначена як [INFO] . Також Суд звертає увагу, що у рішенні органу місцевого самоврядування, який став підставою для видачі Державного акту, у заяві про виділення земельної ділянки та у самому Державному акті відсутні інформація про число, місяць та рік народження [PERSON] , відтак, Суд позбавлений можливості шляхом співставлення встановити чи аналогічні вони даті народження матері заявниці - [PERSON] . Щодо медичної документації, наданої заявницею на підтвердження того, що її маму називали як [PERSON] так і [PERSON] не доводять факт допущення помилки у Державному акті, оскільки такий видається на підставі інших документів. Разом з тим, вказана медична документація може мати доказове значення в рамках іншого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, належних доказів того, що Державний акт видавався [PERSON] , а не особі, зазначеній у ньому, заявницею не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи. На основі повно і всебічно досліджених матеріалів справи, оцінки належності, допустимості, достовірності, а також достатності долучених до неї доказів і їх взаємного зв`язку між собою, Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed