Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

15 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач, який без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з 2018 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації ним (позивачем) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 386, 391, 405 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Шупиківський старостинський округ Богуславської міської ради Обухівського району Київської області, свого представника в судове засіданні не направив, але подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку, зареєстрованого 26 вересня 2018 року в реєстрі за № 474 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Білик М.В. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139224142 від 26 вересня 2018 року (а.с. 7, 8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку позивача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області за № 19-15/353 від 12.11.2021 року (а.с. 9). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 12 листопада 2021 року, складеного комісією за участю старости сіл Шупики, Карандинцці, Туники [PERSON] підтверджується, що згідно даних будинкової книги, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає там більше десяти років (а.с.3). Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. В даній справі спір виник між позивачем [PERSON] як власником будинку та [PERSON] , який зареєстрований в будинку позивача, але не проживає там більше десяти років. Відповідач в судове засідання не з`явився та не довів, що він з поважних причин відсутній у спірному приміщенні, чи йому чинить позивач перешкоди у користуванні житлом, чи була неправомірна поведінка позивача. Таких фактів в судовому засіданні не встановлено. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача понад десять років, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а тому є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved