Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

13.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку [NUMBER] та належить позивачу, яка зареєстрована: [ADDRESS] , який відкритий в АТ КБ ПРИВАТБАНК , Київ, Україна, як заробітна плата. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з кінця червня 2021 р. вона не змогла скористатися своєю банківською карткою на яку перераховується її заробітна плата, оскільки рахунок було заблоковано. В результаті пошуку документів в Автоматизованій системі виконавчих проваджень вона дізналася, що 06.05.2020 р. Тернівським ВДВС м. Кривого Рогу відкрито виконавче провадження ВП №61989062 про стягнення заборгованості з [PERSON] , який є її чоловіком, на користь КП «Кривбасводоканал». Виконавчого документу щодо стягнення з неї будь-яких коштів в Автоматизованій системі виконавчих проваджень не значиться. Після звернення до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, 06.07.2021 р. [PERSON] отримав копію судового наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2019 р. про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал». 13.07.2021 р. після звернення до Тернівського ВДВС отримав копію постанови державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг ГРУЮ у Дніпропетровській області Гнаткової О.Г. від 06.05.2020 р. про відкриття виконавчого провадження №61989062 про стягнення заборгованості на користь КП «Кривбасводоканал», копію постанови від 26.10.2020 р. про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №61989062 та копію постанови державного виконавця Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Гнаткової О.Г. від 26.10.2020 р. про повернення виконавчого документу стягувачу. 31.07.2021 р. після повторного звернення, вона отримала постанову державного виконавця Тернівського відділу ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Дяченко А.В. про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №65458434 від 15.06.2021 р. про стягнення з неї заборгованості на користь КП «Кривбасводоканал», але на час звернення до суду інформації з Єдиного реєстру боржників щодо неї відсутні. Судовий наказ Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2019 р. про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал» ні вона, ні її чоловік [PERSON] не отримували, не оскаржували та не мають наміру оскаржувати, бажають добровільно сплатити заборгованість, але арешт її рахунку позбавляє її можливості не тільки добровільно виконати рішення суду та сплатити заборгованість, а і навіть позбавляє її єдиного джерела до існування, оскільки її чоловік [PERSON] за станом здоров`я не працює, пенсії не отримує за відсутністю необхідного страхового стажу. Враховуючи викладене, просить суд зняти арешт з грошових коштів, які містяться на її картковому рахунку у АТ КБ «Приват Банк». В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву від 16.12.2021 р. в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилались на обставини зазначені в позові, просили розглядати справу за їх відсутності(а.с.32). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав пояснення від 13.09.2021 р. щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.29). Треті особи Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду належним чином, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, судові повістки на 05.11.2021 отримані: ДВС - 15.09.2021 (а.с.28), на 21.12.2021 р. отримані ДВС - 10.11.2021 р (а.с.37), АТ КБ «Приват Банк» - отримані 29.11.2021 (а.с.38); на 15.02.2021 отримані ДВС - 04.01.2022 р. (а.с.43), на 31.03.2022 р. отримані ДВС -17.02.2022 р. (а.с.49), АТ КБ «Приват Банк» - 15.02.2022 р. (а.с.48). Причини неявки суду не відомі, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2019 р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість на користь КП «Криворіжводоканал» (а.с.11). Постановою державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гнатковою О.Г. від 06.05.2020 р. відкрито виконавче провадження ВП №61989062, з виконання виконавчого листа Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №215/146/19 від 27.02.2019, щодо стягнення з [PERSON] на користь КП «Кривбасводоканал» боргу 10268,04 грн. (а.с.12), постановою цього ж державного виконавця по вказаному ВП 25.10.2020 накладений арешт на всі наявні рахунки боржника [PERSON] (а.с.13) та постановою цього ж державного виконавця по вказаному ВП від 25.10.2020 р. повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки боржник [PERSON] за вказаною адресою не проживає, не працює, пенсію не отримує (а.с.14). 15.06.2021 державним виконавцем Тернівського ВДВС Дяченко А.В. було винесено постанову ВП №65458434 про арешт коштів боржника [PERSON] з виконання виконавчого листа Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №215/146/19 від 27.02.2019 (а.с.15). Позивач [PERSON] з 03.06.2019 року відповідно до довідки КЗ «ДНЗ (Ясла-садочок)№75 комбінованого типу» КМР №124 від 10.08.2021 працює в закладі на посаді двірника (а.с.7). Їй видано зарплатну карту та відкрито рахунок в АТ КБ «Приватбанк». На рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ), на який накладено арешт, здійснюється перерахунок заробітної плати, що підтверджується довідкою банківської установи та випискою по картці/рахунку (а.с.8). Враховуючи викладені обставини, суд керується нормами чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Згідно з приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно п..7 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому в пордку, визначеному ст.35-1 Податкового кодексу України». Відповідно до ч.1-3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна(коштів)боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Розділом IX Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зокрема умови, порядок, розмір такого. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Норми ст.41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого, в тому числі, стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи закріплені в ст.3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях ст.97 Кодексу законів про працю, ст.ст.15,22,24 ЗУ «Про працю». Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Зазначені норми в сукупності свідчать про те,що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю, а відтак, має захищати такі рахунки, виокремлення яких належить до повноважень виконавчої служби, правовою основою діяльності яких, є зокрема, Конституція України, це Закон, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Накладення ж арешту на рахунок боржника, яки призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне отримання таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадянина на оплату праці. Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на весь рахунок заявника, на який надходять зарплатні кошти є безпідставним, оскільки чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати, тоді як, арешт зарплатних коштів, що залишаються після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, після вирахування з неї сум заборгованості за виконавчим документом, позбавляє позивача та його членів сімї джерел до існування та порушує право на своєчасне одержання винагороди за працю. Зважаючи на те, що накладений на рахунок в банку позивача арешт унеможливлює отримання заробітної плати останньою, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved