Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості на спадкування. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , про що, 9 квітня 2020 року в книзі реєстрації актів про смерть складено відповідний актовий запис за №148, місце державної реєстрації Мар`їський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з ним була зареєстрована та проживала [PERSON] -дружина. Позивач [PERSON] також проживав разом з дідусем і бабусею. Вели господарство та мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна в тому числі, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] народився [INFO] про що в книзі реєстрації актів про народження 22 липня 1992 року зроблено запис за №64, в графі батько - [PERSON] . [PERSON] - син спадкодавця, що підтверджується зокрема свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 11 липня 1969 року, де зазначено, що [PERSON] , народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 11 липня 1969 року зроблено відповідний актовий запис за №71, в графі батько - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 6 вересня 1966 року одружились. В силу частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На підставі частини 2 статті 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно із статтею 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] не був зареєстрований однак проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт родинного зв`язку між сторонами підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це. подана до нотаріального органу (частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори, однак отримав усну відмову внаслідок того, що відсутні докази його проживання разом зі спадкодавцем та факту прийняття спадщини. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в частині 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України та не є вичерпним (частина 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України ). Зокрема у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України ). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до «Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у Цивільному процесуальному кодексі України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В позасудовому порядку встановити факти, що мають юридичне значення та змінити черговість на спадкування неможливо . Отже, беручи до уваги вищевикладені обставини та надані докази, суд вважає за доцільне встановити факти, що мають юридичне значення та змінити черговість на спадкування і надати позивачу право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 16, 284, 358. 364, 383, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд -

Outcome: approved