Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи АТ «Мегабанк» звернулось до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 302-170-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 27.08.2019 року, яка станом на 22.11.2021 р. становить 164\~643,96 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 109\~483,39 грн.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди в розмірі 2\~590,48 грн. та штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору в розмірі 52\~570,09 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27.08.2019 року між Позивачем та Відповідачем було укладено вищевказаний кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит на строк до 25.08.2023 року, у розмірі 116822, 43 грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Передбачено, що повернення кредиту та процентів здійснюється ануїтетними платежами. Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, проте відповідач починаючи з січня 2020 року порушував строки сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди за кредитом. У з`язку з цим з 04.05.2020 року йому була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних, а також штраф у розмірі 45 % від суми кредиту. У результаті порушення умов договору станом на 22.11.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість перед банком у вищевказаному розмірі. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково лише щодо стягнення тіла кредиту. В решті вимог позивача вважає слід відмовити, просить застосувати строк позовної давності до вимоги стосовно сплати штрафу. Крім того вважає, що нарахування комісії є незаконним та не справедливим, оскільки суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк не мав права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку, за дії які споживач здійснює на користь банку або банк здійснює на власну користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, та пояснив, що дійсно з січня 2020 року не сплачував ануїтетні платежі на погашення кредитної заборгованості, через тяжке матеріальне становище та життєві обставини. Не заперечував проти позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту, проте просить відмовити в частині вимог щодо стягнення штрафу, оскільки сплинув строк позовної давності. Також, вважає незаконним нарахування комісії за послуги банку. Вказує, що на момент укладення договору він погоджувався зі всіма умовами кредитного договору. Заяви та клопотання учасників справи 04.02.2022 року надійшли клопотання відповідача про поновлення строків на подачу відзиву на позовну заяву, про застосування строку позовної давності та про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 29 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) учасників справи, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті, а також визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 7 лютого 2022 року поновлено строк для подачі відзиву відповідачем, встановлено строк для подання відповіді на відзив та заперечень, задоволено клопотання про участь відповідача в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи У судовому засіданні встановлено, що 27.08.2022 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 302-170-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти на споживчі цілі на строк з 27.08.2019 року по 25.09.2023 року включно в розмірі 116822,43 грн. Процентна ставка за користування кредитом складає 15% річних. Пунктом 2.7 договору передбачено розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості який становить 2.7 % від суми кредиту та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 2.9 Договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, становить 6422.47 грн. Відповідно до п. 2.11 Договору, процентна ставка за користування кредтитом понад встановлений в договорі строк становить 0,1 % річних. Згідно з п. 4.4. Договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди , процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі встановленому в п. 2.11 договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагородпозичальник сплачує штраф у розмірі визначеному в п. 6.3. цього договору. Відповідно до п. 6.3 договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 днів календарних днів позичальник сплачує Кредитодавцеві штраф у розмірі 45 % від суми кредиту. (а.с. 8). Згідно додатком №1 до вказаного договору графіком платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, платіж за розрахунковий період складають погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, платежі за додаткові супутні послуги банку, в тому числі комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості розмір якої становить 3154,21 грн. (а.с. 9) Паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до нього графік платежів, вказують на те, що комісійна винагорода становить 2.7% від суми кредиту (3154,21 грн).(а.с.14) Відповідно до заяви на видачу готівки №TR.2027792.5763.46 від 27.08.2019 року [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 116822,43 грн.(а.с 10). Згідно розрахунку заборогованості за кредитним договором № 302-170-850-2-19-Г dsl 27/08/2022 року та виписки по рахунку вбачається, що з січня 2020 року [PERSON] порушував строки сплати щомісячних платежів за кредитом, в результаті чого станом на 22.11. 2021 року у нього виникла заборгованість перед банком в розмірі 164\~643.96 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 109\~483,39 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісійною винагородою в розмірі 2\~590,48 грн. та штраф, нарахований відповідно до розділу 6 Кредитного договору в розмірі 52\~570,09 грн.(а.с. 20-31). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексуУкраїни\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей\~626, 628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 638 Цивільного кодексу України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексуУкраїни\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою\~статті 509 Цивільного кодексуУкраїни\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексуУкраїни\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із заяви на видачу готівки №TR.2027792.5763.46 від 27.08.2019 року банк свої зобов`язання виконав належним чином та надав [PERSON] грошові кошти в сумі 116822,43 грн.(а.с 10). Відповідно до розрахунку заборогованості за кредитним договором № 302-170-850-2-19-Г від 27.08.2022 року та виписки по рахунку вбачається, що з січня 2020 року [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, порушував строки сплати щомісячних платежів за кредитом, в результаті чого станом на 22.11. 2021 року у нього виникла заборгованість перед банком в розмірі 164\~643.96 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 109\~483,39 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісійною винагородою в розмірі 2\~590,48 грн. та штраф, нарахований відповідно до розділу 6 Кредитного договору в розмірі 52\~570,09 грн.(а.с. 20-31). Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Враховуючи , що з січня 2020 року позивач порушував строки сплати ануїтетних платежів за кредитом, датою платежу за січень є 31.01.2020 року, то право на нарахування штрафу у позивача виникло через 90 днів після такого порушення, а саме з 01.05.2020 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України\~ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, строк позовної давності щодо вимоги про сплату штрафу у позивача сплинув 01.05.2021 року. Відповідно до\~ч.\~3,\~4\~ 267\~ЦК України\~позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 23.12.2021 року, строк позовної давності щодо вимоги про сплату штрафу сплинув 01.05.2021 року, відповідач просить застосувати строк позовної давності, тому вимоги позивача в частині стягнення штрафу в сумі 52570,09 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Щодо вимоги про стягнення суми нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 2590.48 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» особливості захисту прав споживачів фінансових послуг визначаються відповідними законами. Відповідно до ст. 11 Закону цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України\~"Про споживче кредитування". Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» в\~редакції чинній\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин:\~загальна вартість\~кредиту для\~споживача -\~сума загального\~розміру кредиту\~та загальних\~витрат за\~споживчим кредитом; загальний\~розмір кредиту\~-\~сума коштів,\~які надані\~та/або\~можуть бути\~надані споживачу\~за договором\~про споживчий\~кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; Відповідно до\~ст.\~8\~Закону «Про\~споживче кредитування»\~реальна\~річна процентна\~ставка обчислюється\~відповідно до\~нормативно-правових\~актів органів,\~що здійснюють\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування», який підлягає застосуванню до спірних правовідносин передбачено нарахування платежів за додаткові супутні послуги банку, до складу яких входять і комісійні платежі, а тому твердження відповідача про те, що нарахування комісії банком є незаконним, не знаходять свого підтвердження. Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління НБУ від 10.05.2007 року №168, на які посилається відповідач втратили чинність 10.06.2017 року. Посилання несправедливість умов договору в частині стягнення комісії, є також необгрунтованими, оскільки відповідач був обізнаний з його умовами, погодився на них та сплачував відповідні комісійні платежі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору, йому була надана повна інформація про умови кредитування. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення суми залишку заборгованості за кредитом та комісійної винагороди. В іншій частині позовних вимог АТ «Мегабанк» слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1679,37 грн. витрат по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial