Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: -поновити їй строк на оскарження наказу КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу у зв`язку з відмовою у формуванні та подачі «Є-звітності» до органів Управління Казначейської служби України у Біляївському районі, Управління Державної служби статистики та Державної податкової служби за 1-й квартал 2021 року; -скасувати зазначений наказ КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року; -скасувати наказ КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу за порушення трудової дисципліни, а саме: відмови виконувати розпорядження директора КП «Благоустрій» [PERSON]. щодо надання документів за ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року справа №496/1862/21 співробітнику національної поліції України; -скасувати наказ КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про звільнення» №40 П/тр від 31.05.2021 року, відповідно до якого її було звільнено з посади головного бухгалтера з 31.05.2021 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України; -поновити її на роботі в КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на посаду головного бухгалтера; -стягнути з КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на її користь заробітну плату за період вимушеного прогулу із розрахунку середньої місячної заробітної плати (посадового окладу згідно штатного розпису) у розмірі 85867,80 грн.; -стягнути з КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на її користь грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.01.2020 року її було прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. При оформлені її на посаду головного бухгалтера, директор підприємства [PERSON] не ознайомив її з колективним договором, правилами внутрішнього розпорядку та іншими внутрішніми наказами (розпорядженнями), що обов`язкові до ознайомлення, відповідно до статті 29 Кодексу Законів про працю України. Згідно посадової інструкції її прямим начальником є лише директор підприємства. За період своєї роботи вона ретельно виконувала свої обов`язки, жодних зауважень не отримувала, до будь-якої відповідальності не притягувалася, жодних порушень своїх посадових обов`язків не допускала. Її щомісячний середній заробіток складав 28622,60 грн.. 22.02.2021 року вона захворіла, у зв`язку з чим у період з 23.02.2021 року по 05.03.2021 року змушена була проходити лікування з діагнозом загальне захворювання (захворювання серця). Цього ж дня, незважаючи на хворобу, вона прибула до КП «Благоустрій» та попередила директора підприємства [PERSON] про свою тимчасову непрацездатність та неможливість у період лікування (лікарняного) виконувати трудові обов`язки. Крім того, вона попередила директора підприємства [PERSON]. про те, що у відповідності до посадової інструкції головного бухгалтера на момент тимчасової відсутності головного бухгалтера його посадові обов`язки виконуються або директором підприємства, або іншою посадовою особою, що призначається згідно наказу директора, а також передала йому на період хвороби: бухгалтерську документацію підприємства, робочий ноутбук Lenovo, кваліфіковані електроні підписи підприємства, про що було складено та підписано акт приймання-передачі від 22.01.2021 року. Після оформлення вказаних документів до неї звернувся інспектор з виробничої діяльності підприємства [PERSON]. та сумісно з директором підприємства [PERSON]. стали протиправно примушувати її підписати Інвентаризаційний опис з певним переліком майна, яке було придбано за бюджетні кошти КП «Благоустрій» на загальну суму 387000 грн. Її відповідь щодо неможливості підписання вказаного документу, у зв`язку з відсутністю певного права та вимогу припинити протиправні дій, вказані особи проігнорували та продовжили свої протиправні дії, стали висловлювати в її бік образи, що принижують честь та гідність, а також погрози застосування насильства. В цей же день, незважаючи на стан здоров`я, вона вимушена була звернутись з заявою про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів. 05.03.2021 року, у перший день після одужання, прибувши на роботу до КП «Благоустрій» за новою адресою, вона була відсторонена від роботи директором підприємства [PERSON] та до робочого місця головного бухгалтера не допущена. У видачі відповідного документу про відсторонення від роботи чи наказу про звільнення, тощо їй було відмовлено. З вказаного часу вона виконувала свої трудові обов`язки у відповідності до внутрішнього розпорядку підприємства та посадових обов`язків, своєчасно з`являлася на роботу, але всупереч трудового договору до робочого місця не допускалася, а тому виконувала аналітичну бухгалтерську роботу. По вказаним фактам нею щоденно складалися та подавалися службові записки на ім`я директора підприємства [PERSON] . З урахуванням вказаних обставин їй щомісячно нараховувалася заробітна платня. 20 травня 2021 року, через постійні та систематичні погрози, звинувачення та не допуску до робочого місця вона захворіла. З вказаного часу і до 29.05.2021 року вона знову перебувала на лікуванні. 31.05.2021 року, в перший робочий день після одужання, вона прибула на підприємство на роботу, на підтвердження хвороби та лікування, з метою нарахування грошових коштів на час хвороби передала інспектору з кадрів підприємства лист непрацездатності. Цього ж дня директор підприємства [PERSON] вручив їй наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу у зв`язку з відмовою у формуванні та подачі «Є-звітності» до органів Управління Казначейської служби України у Біляївському районі, Управління Державної служби статистики та Державної податкової служби за 1-й квартал 2021 рік. Крім цього, в цей же день о 16 год. 00 хв. їй було вручено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу за порушення трудової дисципліни, а саме відмови виконувати розпорядження директора КП «Благоустрій» [PERSON]. щодо надання документів за ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року співробітнику національної поліції України, а також наказ «Про звільнення» №40-П/Тр від 31.05.2021 року, відповідно до якого її звільнено з посади головного бухгалтера з 31.05.2021 року на підставі за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст. 40 КЗпП України, що викладені у вищевказаних наказах. Її письмові пояснення відповідно даних наказів директор підприємства не затребував. Після отримання копії наказу про звільнення вона у встановленому порядку звернулася на адресу КП «Благоустрій» із письмовою заявою №03-05/71 від 31.05.2021 року з вимогою видати їй належно оформлену трудову книжку та провести повноцінний розрахунок з гарантованими виплатами, що належать працівнику при звільненні, згідно трудового законодавства України в день звільнення. Однак, її заяву було відхилено посадовими особами підприємства, трудову книжку не видано, виплата всіх сум, що їй належать при звільненні, не проведена. Вважає, що вказані накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та про звільнення є незаконними та такими, що винесені з грубим порушенням трудового законодавства та її трудових прав. З лютого 2021 року посадовими особами КП «Благоустрій» штучно створювались умови для її незаконного звільнення, без наявності жодних правових підстав, зокрема, з 05.03.2021 року вона незаконно не допускалася до робочого місця, технічного обладнання, документації, необхідної для виконання посадових обов`язків, серед яких формування та здачі бухгалтерської звітності, яка подається виключно онлайн із застосування КЕП, у неї було вилучено оргтехніку електронних ключів тощо, а тому вона не мала жодної можливості подавати будь-яку звітність. Що стосується невиконання нею ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року, зазначає, по-перше, те, що її посадові обов`язки головного бухгалтера не передбачають видачу документації, яка не знаходиться у її віданні, по-друге, будь-якого письмового чи усного розпорядження щодо видачі будь-яких документів згідно ухвали суду на її адресу від директора підприємства не надходило, по-третє, про ухвалу слідчого судді вона не повідомлялася, її копія до виконання їй не надавалася, із змістом ухвали її не ознайомлювали, та як наслідок у неї не було можливості прийняти її до виконання, по-четверте, витребувані ухвалою слідчого судді документи зберігаються безпосередньо в кабінеті директора підприємства [PERSON]., без можливості доступу інших працівників. Крім того, оскаржуваний нею наказ від 20.05.2021 року було винесено у період її перебування на лікарняному. Внаслідок неправомірних дій КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області їй була спричинена моральна шкода, яка виразилася в порушені нормального ритму її життя для поновлення якого їй потрібен значний час та додаткові зусилля, погіршився стан здоров`я. Майже щоденно директором підприємства [PERSON]. та інспектором з виробничої діяльності підприємства [PERSON] до неї застосовувались словесні та грубі обвинувачення, через соціальні месенджери в мережі Інтернет розповсюджувалась недостовірна інформація щодо її професійної діяльності та приниження серед жителів с. Нерубайське. Вказані обставини спричинили негативний вплив на її бездоганну репутацію та стали причиною її моральних страждань та переживань. Розмір моральної шкоди вона оцінює в сумі 20000 грн. На підставі вищевикладеного, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка та її представник в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після оголошення перерви в судовому засіданні позивачка та її представник до судового засідання не з`явились. За день до наступного засідання 03.03.2022 року від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона зазначає на тривалий розгляд справи та не ухвалення судом рішення по справі та у зв`язку із воєнним станом просила судове засідання призначене 04.03.2022 року відкласти, та розглядати справу у її присутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому пояснив, що накази про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та про її звільнення винесені директором КП «Благоустрій» законно та у відповідності до вимог трудового законодавства, адже вона неналежним чином виконувала свої посадові обов`язки та порушувала трудову дисципліну, зокрема, не здала звітність за минулий рік та не надала документи правоохоронним органам, згідно ухвали суду. Факт того, що наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності від 20.05.2021 року було винесено у період її перебування на лікарняному пояснює тим, що керівництво підприємства не знало про те, що позивачка знаходиться на лікарняному, тому що вона нікого про це не повідомила. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник відповідача до судового засідання не з`явився. Водночас, представник відповідача відзив, на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що сторони по справі надали свої пояснення, на адресу суду надійшла витребувана судом довідка щодо заробітної плати позивачки, а тому враховуючи те, що справа розглядається з приводу трудового спору, а тому суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, оскільки право позивачки на участь в судовому розгляді не порушено, так як нею надані докази, а також пояснення по суті спору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2020 року позивачка була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі наказу № 1-П/тр від 02.01.2020 року (а.с.12). У період з 23.02.2021 року по 05.03.2021 року позивачка знаходилась на амбулаторному лікуванні, про що свідчить лист непрацездатності серії АДН №437031 (а.с.25). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що 22.02.2021 року зранку прибула до КП «Благоустрій» та попередила директора [PERSON] про свою тимчасову непрацездатність у зв`язку з хворобою, та неможливість у період лікування (лікарняного) виконувати трудові обов`язки. Цього ж дня позивачка у присутності свідків передала директору КП «Благоустрій» [PERSON] бухгалтерську документацію підприємства, робочий ноутбук Lenovo та кваліфіковані електронні підписи підприємства, що підтверджується актом приймання-передачі від 22.01.2021 року (а.с.17). З матеріалів справи вбачається, що в цей же день о 13 год. 17 хв. позивачка звернулась до поліції з заявою, в якій просила вжити заходи до директора КП «Благоустрій» та інспектора з виробничої діяльності [PERSON] , які незаконно вимагали від неї підписати інвентаризаційний опис з переліком майна, яке було придбано за бюджетні кошти КП «Благоустрій» на загальну суму 387 000 грн. (а.с.13-14). З цього приводу надала відповідні пояснення (а.с.15-16). 05.03.2021 року позивачка вийшла на роботу після лікарняного, однак її не було допущено до робочого місця, обмежено у доступі до бухгалтерської документації, вилучено оргтехніку та заблоковано кваліфікований електронний підпис, тобто фактично відсторонено від роботи. З цього приводу позивачкою з 05.03.2021 року на ім`я голови Нерубайської сільської ради [PERSON] , а також директора КП «Благоустрій» [PERSON]. подавались чисельні звернення, доповідні та службові записки (а.с.30-73). Крім того, 09.03.2021 року позивачка зверталась до правоохоронних органів з заявою про перевищення службових повноважень директором КП «Благоустрій» [PERSON] у зв`язку з незаконним відстороненням її від роботи, з приводу чого надавала відповідні пояснення (а.с.18-20). У період з 20.05.2021 року по 29.05.2021 року позивачка знаходилась на амбулаторному лікуванні, про що свідчить лист непрацездатності серії АДН №437090 (а.с.26). 31.05.2021 року позивачка вийшла на роботу після лікарняного та отримала наступні накази: - наказ директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу у зв`язку з відмовою у формуванні та подачі «Є-звітності» до органів Управління Казначейської служби України у Біляївському районі, Управління Державної служби статистики та Державної податкової служби за 1-й квартал 2021 рік (а.с.21). Підставою для винесення вказаного наказу є службові записки [PERSON] та [PERSON] від 20.04.2021 року; - наказ директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року, відповідно до якого їй було оголошено догану з занесенням в особову справу за порушення трудової дисципліни, а саме відмови виконувати розпорядження директора КП «Благоустрій» [PERSON]., щодо надання документів за ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року справа №496/1862/21 співробітнику національної поліції України (а.с.22). Підставою для винесення вказаного наказу є службові записки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 20.05.2021 року; - наказ директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про звільнення» №40-П/Тр від 31.05.2021 року, відповідно до якого її було звільнено з посади головного бухгалтера з 31.05.2021 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с.23). Цього ж дня позивачка звернулась на адресу відповідача з заявою (вх. №03-05/71) про видачу їй оригіналу трудової книжки із записом про звільнення та проведення повноцінного розрахунку з гарантованими виплатами, що належать працівнику при звільненні, згідно трудового законодавства України, в день звільнення (а.с.24). Згідно положень ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Однак станом на теперішній час ані оригіналу трудової книжки, ані повноцінного розрахунку з гарантованими виплатами при звільненні позивачка не отримала. Вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні не оспорювались, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як роз`яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Згідно п. 22 цієї ж Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Підставою для звільнення [PERSON] стали догани, винесені їй, як головному бухгалтеру, з занесенням у особисту справу від 21.04.2021 року та від 31.05.2021 року, у зв`язку з відмовою у формуванні та подачі «Є-звітність» до органів Управління Казначейської служби України у Біляївському районі, Управління Державної служби статистики та Державної податкової служби за 1-й квартал 2021 року, а також у зв`язку з відмовою виконувати розпорядження директора КП «Благоустрій» [PERSON]. щодо надання документів за ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року справа №496/1862/21 співробітнику національної поліції України. Вказані догани оголошені в наказах «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року та «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року. Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. За змістом ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. В силу ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що розриваючи трудовий договір з позивачкою, відповідач не зажадав від неї письмових пояснень з приводу порушення нею трудової дисципліни. Більш того, вказані накази позивачці було вручено лише 31.05.2021 року. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-2801цс15 наведено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. В судовому засіданні позивачка заначила, що будь-яких порушень трудової дисципліни та посадових обов`язків не допускала і протилежне відповідачем належними та допустимими доказами не доведено. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що накази директора КП «Благоустрій Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року та №37-П/тр від 20.05.2021 року, відповідно до яких [PERSON] були оголошені догани з занесенням в особову справу за порушення трудової дисципліни є незаконними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на таке. Наказом директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року позивачці було оголошено догану з занесенням в особову справу у зв`язку з відмовою у формуванні та подачі «Є-звітності» до органів Управління Казначейської служби України у Біляївському районі, Управління Державної служби статистики та Державної податкової служби за 1-й квартал 2021 року. Як вже було встановлено судом, з 05.03.2021 року керівництвом підприємства позивачка не допускалась до свого робочого місця, у неї було вилучено оргтехніку та заблоковано кваліфікований електронний підпис. На думку суду, вказані обставини позбавили позивачку можливості виконувати свої функціональні обов`язки, в тому числі, подавати звіти у електронному вигляді через систему Казначейської Служби України «Електронне подання звітності «Є-звітність» із застосуванням кваліфікованого електронного підпису підприємства. Вказане свідчить про відсутність факту умисного невиконання позивачкою [PERSON] без поважних причин посадових обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, та відсутність в її діях ознак дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року винесено незаконно, а тому підлягає скасуванню. При цьому, суд враховує той факт, що вказаний наказ позивачка отримала лише 31.05.2021 року, у зв`язку з чим була позбавлена можливості оскаржити його раніше, а тому строк на оскарження даного наказу повинен відраховуватися саме з 31.05.2021 року. Таким чином, судом встановлено поважність пропуску позивачкою строку на оскарження наказу директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №14-ОД від 21.04.2021 року, а тому він підлягає поновленню. Наказом директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року позивачці було оголошено догану з занесенням в особову справу за порушення трудової дисципліни, а саме відмови виконувати розпорядження директора КП «Благоустрій» [PERSON]. щодо надання документів за ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року справа №496/1862/21 співробітнику національної поліції України. Відповідачем не надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували наявність розпорядження директора підприємства про те, що саме позивачка повинна була виконати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року справа №496/1862/21 в частині надання документів співробітнику національної поліції, її обізнаність про необхідність виконання нею зазначеної ухвали суду, наявність саме у її віданні витребовуваних документів та відмову [PERSON] виконувати вказане розпорядження. Скасовуючи наказ директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №37-П/тр від 20.05.2021 року суд також приймає до уваги те, що його було винесено у період перебування позивачки на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДН №437090. Враховуючи те, що під час розгляду справи відповідачем не доведено факт вчинення позивачкою систематичного не виконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, за що її і було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, приймаючи до уваги те, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування викладених позивачкою позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування до останньої найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення, а відтак права позивачки на працю підлягають захисту, а оскаржуваний нею наказ директора КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про звільнення» №40 П/Тр від 31.05.2021 року визнанню незаконним та скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, а ч. 2 вказаної статті встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №569/10189/16-ц встановив наступне. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №523/18850/14-ц. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Тобто, вказані норми трудового права передбачають, що розмір відшкодування за час затримки покладається на орган, який виносить рішення по суті спору на час рішення. Судом встановлено, що позивачку було незаконно звільнено з посади головного бухгалтера КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області з 31.05.2021 року, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 235 КЗпП України, відповідачем повинно бути виплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 31.05.2021 року день звільнення) по день ухвалення рішення суду 04.03.2022 року. Згідно п. 2 розділу І Порядку період, за яким обчислюється середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов`язані з святковими та ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати; м) заробітна плата, яка нарахована за час роботи у виборчих комісіях, комісіях всеукраїнського референдуму; н) винагороди державним виконавцям; о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. З огляду на вказані приписи суд бере до уваги, що позивачка була звільнена 31.05.2021 року та цей день вона відпрацювала і є останнім днем місяця, а тому обчислює середній заробіток, виходячи з даних за два календарних місяці, які передували звільненню та були відпрацьовані позивачкою - квітень та травень, за вирахуванням її перебування на лікарняному з 20.05.2021 року по 29.05.2021 року. Позивачкою надано розрахунок суми середнього заробітку, згідно якого за останні два місяці перед звільненням, а саме у квітні 2021 року їй була нарахована заробітна плата у розмірі 18160 грн. за 22 фактично відпрацьованих робочих дні, а у травні 2021 року їй була нарахована заробітна плата у розмірі 29067,31 грн. за 11 фактично відпрацьованих робочих днів. (а.с.98). З вказаного розрахунку вбачається, що у травні позивачка відпрацювала 11 робочих днів, а решту днів знаходилась на лікарняному. Оскільки виплати щодо знаходження у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не включається до середнього заробітку, ухвалою суду від 24 січня 2022 року з КП «Благоустрій» Нерубайської сільської ради Біляївського району було витребувано інформацію щодо заробітної плати за останні два місяці [PERSON] . Відповідно до довідки КП «Благоустрій» від 04.03.2022 року вих. № 01-01-17 [PERSON] працювала в КП «Благоустрій» з 03.01.2020 року по 31.05.2021 року включно на посаді головного бухгалтера і дохід її за останні 3 місяці склав: Березень 2021 року 21 днів, відпрацьовано, 10 днів лікарняних, заробітна плата з утриманням податку з доходів фізичних осіб склала 14858 грн. 18 коп.; Квітень 2021 року 30 днів відпрацьовано, заробітна плата з утриманням податку з доходів фізичних осіб склала 18160 грн.; Травень 2021 року 22 дні відпрацьовано, 9 днів лікарняні, заробітна плата з утриманням податку з доходів фізичних осіб склала 11097 грн.78 коп. Відповідно до робочих днів у травні 2021 року та з урахуванням лікарняного позивачки з 20.05.2021 року до 29.05.2021 року нею було відпрацьовано 11 днів. За останні два місяці - квітень та травень 2021 року позивачка відпрацювала 33 робочих дні, та отримала за них 29257 грн. 78 коп., а тому середній заробіток складає - 886 грн. 60 коп. 29257,78 грн. (заробітна плата за квітень, травень) поділено на 33 відпрацьованих дні. Згідно листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 року №3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» та додатку до нього, кількість робочих днів у квітні місяці 2021 року становила 22 дні, у травні місяці 2021 року - 18 днів, у червні місяці 2021 року - 20 днів, у липні місяці 2021 року - 22 дні, у серпні місяці 2021 року - 21 день, у вересні місяці 2021 року - 22 дні, у жовтні місяці 2021 року - 20 днів, у листопаді місяці 2021 року - 22 дні, у грудні місяці 2021 року - 22 дні. Згідно листа Міністерства економіки України від 19.08.2021 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік», кількість робочих днів у січні місяці 2022 року становить 19 днів, з яких 1 січня 2022 року святковий день перенесений на 3 січня 2022 року, як вихідний, в лютому 2022 року 20 робочих дні, в березні 2022 року 22 робочі дні (1-4 березня робочі дні). Таким чином, кількість робочих днів за період з 01.06.2021 року (останній робочий день вважається день звільнення 31.05.2021 року) по день винесення рішення суду 04.03.2022 року складає 192 робочі дні. В п. 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 роз`яснено, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму заробітної плати, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, відповідно до проведених судом розрахунків, середній заробіток позивачки [PERSON] за час вимушеного прогулу склав 170227,2 грн. (за період з 01.06.2021 року по 04.03.2022 року включно та складається з 192 днів х 886,60 грн.) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Виплату зазначеної суми провести без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, про поновлення на роботі. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць - червень 2021 року в якому 20 робочих дні у розмірі 17732 грн. (886,60 грн. помножено на 20) та поновлення на роботі. Крім того, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення відповідачем протягом тривалого часу її прав, позивачці була завдана моральна шкода, що виразилося в порушені нормального ритму її життя для поновлення якого їй потрібен значний час та додаткові зусилля, погіршився стан її здоров`я, а також завдано інших моральних страждань та переживань, що мають негативні наслідки, а саме: підірвано авторитет позивачки серед колег, односельців, приниження її серед жителів Нерубайської сільської ради, що має негативний вплив на її репутацію у вказаному підприємстві. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані порушенням її гарантованого Конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди (порушення прав позивачки з боку відповідача), враховує також ту обставину, що відповідач досі не повернув позивачці трудову книжку та не провів повний розрахунок відповідно до чинного законодавства, а тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн. Згідно положень ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру (4 х 992,40 грн. = 3969,60 грн.) та одну вимогу майнового характеру (1% х 170227,2 грн. = 1702,27 грн.) у загальному розмірі 5671,87 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2270 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.2269629224.1 від 17.09.2021 року (а.с.88). У зв`язку з частковим задоволенням позову про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 567 грн. 50 коп. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 5000 грн. х 2270 грн./20000 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial