Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

21.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду завдану злочином у розмірі 500 000 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування вказує, що вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року, який набрав законної сили 13.05.2021 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.121 Кримінального Кодексу України, щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . Так, 09.09.2017 року [PERSON] , з мотивів давньої неприязні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння умисно, зі значною силою завдав потерпілому [PERSON] один удар скляною пивною пляшкою в ліву ділянку голови та обличчя. Внаслідок зазначеного удару скляна пляшка розбилася, поранивши потерпілого своїми уламками в ділянки голови, лівого ока, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки, а сам він не встояв на ногах та впав спиною на землю, втративши свідомість. Таким чином, в результаті злочинних дій [PERSON] потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівого яблучка з випадінням райдужки, що викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока; різаної рани в області голови, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки. Згідно висновку судово-медичної експертизи №2016 від 30.11.2017 року, висновку додаткової судово-медичної експертизи №330 від 16.03.2018 року дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, з ознакою небезпеки для життя. Після проведеної операції відновити зір на лівому оці не вдалося, що підтверджується висновком від 27.09.2019 року та виписки від 04.10.2019 року. Після отриманих травм потерпілому встановлена третя група інвалідності. Проведена операція, постійне лікування для підтримання ока та зору потребують значних витрат. За весь цей час обвинувачений та його родина не запропонували ніякої фінансової допомоги. Після звернення родини позивача Відповідач відмовився відшкодовувати матеріальні витрати на лікування. При цьому, з самого початку, коли сталася подія і коли йшли найбільші витрати, мати позивача чеки не збирала, бо перебувала у пригніченому стані. Крім того, весь період 2019-2020 років засуджений, а також інші члени його сім`ї конфліктували з потерпілим [PERSON] , про що свідчать факти численних звернень позивача до Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Постійні сварки з сусідами не дають змогу [PERSON] повністю оговтатися від пережитого. Моральну шкоду позивач оцінює у 500 000 грн. та просить стягнути її з відповідача, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 11.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20.10.2021. 23.09.2021 від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначає, що сума матеріальної шкоди у розмірі 500 000 грн. є завищеною та ніякими доказами необґрунтована, а тому позовні вимоги визначає частково. Також просив врахувати той факт, що позивач не хотів приймати грошові кошти під час досудового розслідування кримінального провадження. 21.10.2021 справу було знято з розгляду на 13.12.2021. 26.10.2021 від представника позивача надійшли письмові додаткові пояснення, в яких вказує, суд визначає розмір грошового відшкодування на підставі наданих доказів залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних страждань. Також позивач залишився інвалідом 3 групи та втратив зір, а також просить врахувати те, що з [PERSON] були проведені профілактичні бесіди про недопущення порушення громадського порядку, де заявником був позивач. 13.12.2021 розгляд справи було відкладено на 10.02.2022. 10.02.2022 справу було знято з розгляду на 30.03.2022. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року, який набрав законної сили 13.05.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.121 КК України, зокрема умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 8-10, 11-16). [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівого яблучка з випадінням райдужки, що викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока; різаної рани в області голови, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки, що підтверджується медичними довідками, виписками (а.с. 22,23, 24,25,26, 27,28). Після проведеного лікування позивача відновити зір на лівому оці не вдалося, а також [PERSON] встановлена третя група інвалідності (а.с. 18,19-21). Відповідно листів Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за період з 2019 з [PERSON] проведено профілактичні бесіди про недопущення ним порушень, передбачених ст. 173 КУпАП та ст.ст.121-122 КК України, за період 2020 Тернівським відділенням поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області не було встановлено ознак кримінального правопорушення щодо грубого порушення громадського порядку (а.с.29, 30, 31, 32). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року, який набрав законної сили 13.05.2021 року [PERSON] , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.121 Кримінального Кодексу України Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, внаслідок неправомірних дій відповідача завдано шкоду здоровю позивача. Позивач оцінює моральну шкоду, яку йому завдано відповідачем у розмірі 500 000 грн. Згідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як випливає з вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови №4 Пленума Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ході судового розгляду даної справи судом зокрема встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу нанесено тяжкі тілесні ушкодження, він став інвалідом 3 групи, перебував на стаціонарному лікуванні, відтак зазнав фізичних і моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 70 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Доказів понесення позивач витрат на правничу допомогу до суду не надано Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки даний позов має майновий характер - то з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial