Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити 1/3 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,1130 га розташованої по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на день його смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] , який був співвласником земельної ділянки площею 0,1130 га. Вказана ділянка також належить їй та відповідачу [PERSON] на підставі спільної сумісної власності. 13 січня 2022 року вона звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Проте, листом нотаріальної контори від 13 січня 2022 року № 31/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не визначена частка померлого у спільній сумісній власності. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача, яка у судове засідання не з`явилася, проте 21 березня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак 21 березня 2022 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає та просить його задовольнити. 18 січня 2022 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження. 15 березня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 червня 1958 року серії [NUMBER] /а.с.7/. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 11 cерпня 2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, реєстраційний номер №2208186, убачається, що будинок [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: [PERSON] - 1/6 частки; [PERSON] - 1/6 частки; [PERSON] - 4/6 частки /а.с.25/. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 31 липня 2000 року головою Рудненської селищної Ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по [ADDRESS] /а.с.6/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] /а.с.5/. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (оскільки спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. [PERSON] помер [INFO] , таким чином, у день його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1130 га, розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ч. 1 ст.112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом була його мати - позивач [PERSON] , яка після смерті сина [INFO] звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, будь-які інші особи з аналогічними заявами до органів нотаріату не зверталися /а.с.20/. 12 серпня 2003 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Лютою Л.А. зареєстроване в реєстрі за № 1-2062, з якого убачається, що позивач успадкувала після смерті свого сина 1/6 частини житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 13 вересня 1985 року /а.с.27/. Разом з тим, листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 13 січня 2022 року № 31/02-14 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,1130 га, яка розташована по [ADDRESS] , оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення частки, трьом співвласникам, один з яких помер, а нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю /а.с.8/. У пункті 3.4 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З матеріалів справи убачається, що на день смерті [PERSON] земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по [ADDRESS] на праві спільної власності належала трьом співвласникам, а саме: покійному, його матері - позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Позивач [PERSON] є матір`ю спадкодавця [PERSON] та відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР, має право на спадкування після смерті сина як спадкоємець першої черги. Отже, визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку має для позивача юридичне значення і необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно. Беручи до уваги, що земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по [ADDRESS] на праві спільної власності належала трьом співвласникам, а саме: покійному, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] , то виходячи з принципу пропорційності, передбаченому частиною 2 статті 370 ЦК України, а також враховуючи позицію відповідача (іншого співвласника земельної ділянки), яка позов визнала, суд приходить до висновку, що у судовому порядку слід визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1130 га, яка розташована по [ADDRESS] у цілому становила - 1/3. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню. Беручи до уваги, що позивач у позовній заяві не ставить питання про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає, що витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved