Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

17 грудня 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) в особі сво го представника - адвоката Сечка С.В. звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило стяг- нути з [PERSON] суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 44676 грн., посилаючись на наступні обставини. 17 жовтня 2018 року приблизно о 15 год. 35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes- Benz 207D», номерний знак [NUMBER] , на вул.Вишнева в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області скоїв дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), а саме перед початком руху заднім ходом не був уважним, не переконався, що проїзна частина вільна від інших учасників до- рожнього руху, для яких може бути створена небезпека, не звернувся за допомогою до інших осіб для визначення безпеки під час руху заднім ходом, при відсутності будь-яких перешкод технічно- го або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху і допустив наїзд зазначеним авто- мобілем на пішохода [PERSON] з подальшим падінням останнього на дорожнє покриття і переїздом колесами автомобіля через голову потерпілого, який в силу свого малолітнього віку, не розуміючи всієї небезпеки ситуації, що склалася, при наближенні до нього автомобіля не залишив межі проїзної частини. В результаті ДТП пішоходу [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці пригоди (сві- доцтво про смерть серії [NUMBER] ). За фактом ДТП було порушено кримінальне проваджен- ня та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018160000 000739 від 18.10.2018 р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушен- ня, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вина відповідача у скоєнні вказаного ДТП підтверджує- ться вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.05.2019 р. у справі № 515/ 2119/18, за яким відповідача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який скасовано вироком Одеського апеляційного суду від 01.06.2020 р., в частині призначення покарання, в решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не бу ла застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності влас- ників наземних транспортних засобів. [PERSON] (потерпіла, бабуся загиблого) своєчасно зве- рнулася до позивача із повідомленням про ДТП від 02.10.2020 р. та заявою про виплату страхово- го відшкодування від 02.10.2020 р. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: наказу № 3.1/3034 від 24.12.2020 р.; довідки № 1 від 23.12.2020 р., загальний розмір вит- рат МТСБУ складає 44676,00 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТ П у розмірі 44676,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2546489 від 28.12.2020 р. Тому, згідно ст.1191 ЦК України та ст.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування циві- льно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного за- собу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 44676,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості остан- нього. Ухвалою суду від 11.01.2022 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до ро згляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.33). Представником позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про роз- гляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх за- доволенні (а.с.35-39). Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій про- сив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, «оскільки надгробний пам`ятник встановле- ний не був станом на 20.01.2022 року та не встановлений і тепер. А відповідно до ст.27.4 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на- земних транспортних засобів» витрати відшкодовуються за спорудження пам`ятника» (а.с.48). Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваль- ного технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів у ма- теріалах справи. Суд, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, 17.10.2018 р. приблизно о 15 год. 35 хв. [PERSON] , керу- ючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 207D», реєстраційний номер [NUMBER] , на вул.Вишне- ва в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, скоїв ДТП, а саме, перед початком ру- ху заднім ходом не був уважним, не переконався, що проїзна частина вільна від інших учасників дорожнього руху, для яких може бути створена небезпека, не звернувся за допомогою до інших осіб для визначення безпеки під час руху заднім ходом, при відсутності будь-яких перешкод тех- нічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху і допустив наїзд зазначеним автомобілем на пішохода [PERSON] з подальшим падінням останнього на дорожнє покрит- тя і переїздом колесами автомобіля через голову потерпілого, який в силу свого малолітнього віку, не розуміючи всієї небезпеки ситуації, що склалася, при наближенні до нього автомобіля не зали- шив межі проїзної частини. В результаті ДТП пішоходу [PERSON] були заподіяні тяжкі ті- лесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці приго- ди (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). За фактом ДТП було порушено кримінальне про- вадження та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120181 60000000739 від 18.10.2018 р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопо- рушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вина відповідача у скоєнні вказаного ДТП підтве- рджується вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.05.2019 р. у справі № 515/2119/18, за яким відповідача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопору- шення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який скасовано вироком Одеського апеляційного су- ду від 01.06.2020 р. в частині призначення покарання. Так, [PERSON] призначено покарання у ви гляді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з позбавленням права керувати транспортни- ми засобами строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від ві- дбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспи- товим строком на 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Вирок набрав законної сили 01.06.2020 р. (а.с.4-11). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про за- криття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або пос- танова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язко- ковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльні- сть) та чи вчинені вони цією особою. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16) [PERSON] , народи- вся [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.18) видно, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (бабуся загиблого [PERSON] - на [PERSON] ). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 1 року. Судом встановлено, що на момент ДТП поліс на транспортний засіб № [NUMBER] відсутній (а. с.12). Наказом МТСБУ № 3.1/3034 від 24.12.2020 р. про відшкодування шкоди із фонду захисту по- терпілих [PERSON] відповідно до ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивіль- но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV, приймаючи до уваги довідку № 1 від 23.12.2020 р. про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі МТСБУ, номер справи 71222, департамент фінансів сплатив на рахунок [PERSON] 44676 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с.22). Платіжне доручення № 25464 89 від 28.12.2020 р. (а.с.25). На підтвердження шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 17.10.2018 р., [PERSON] надано Позивачу копію накладної № 09 від 01.10.2020 (а.с.19), копію фіскального чеку від 01. 10.2020 р. № 0002 (а.с.20), згідно якого памятник гранітний АК 29380,00 грн., деталь гранітних ви- робів АК 4300,00 грн., художнє оздоблення 7300,00 грн., деталь гранітних виробів АК 4300 грн., сума 45280,00 грн. В силу ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фі зичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшко- довується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомо- білем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов`яза- на відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгроб- ного пам`ятника, ці витрати. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП - відповідачем у справі, не була відшкодована по- терпілій особі - [PERSON] (бабусі загиблого), яка своєчасно звернулася до Позивача із Пові- домленням про ДТП від 02.10.2020 р. (а.с.13-14) та Заявою про виплату страхового відшкодування від 02.10.2020 року (а.с. 15). Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних пра- вовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль- ності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). За змістом п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодо- вує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, влас- ник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вимог ст.41 Закону, позивач 28.12.2020 р. здійснив потерпілій виплату страхово- го відшкодування з урахуванням довідки № 1 від 23.12.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 44676,00 грн. (за шкоду заподіяну в результаті ДПТ, претензії по життю та/або здоров`ю: витрати на поховання), що підтверджується копією відповідного платіж- ного доручення № 2546489 від 28.12.2020 р. (а.с.22-27). Згідно п.22.1 ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів ві- дповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону, страхових (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здій- снила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страхо- вику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Як передбачено п.38.2.1 ст.38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-тран- спортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначе- них у п.13.1 ст.13 цього Закону. За змістом ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має пра во зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2270 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved