Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

У позовній заяві позивач зазначив, що 19.12.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» у порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність будинок, загальною площею 172,5 кв.м., житловою площею 74,60 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки від 18.04.2008, що посвідчений приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельником О.М. та зареєстрований у державному реєстрі під №\~1154. Після отримання права власності на вказану нерухомість, банк намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому відповідачів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які підлягають виселенню із вказаного вище житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. Як на підставу своїх позовних вимог, як власника будинку, позивач посилається на ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 319, 321 ЦК України, вважає свої права порушеними і просить суд винести рішення, яким виселити з будинку відповідачів. У судове засідання представник позивача не з`явився, телефонограмою повідомив, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідачів, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких вказали, що позов визнають повністю, просять розгляд справи провести за їх відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви представника позивача, відповідачів, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, з таких підстав. \~ Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~105416461 від 28.11.2017, житловий будинок загальною площею 172,5 кв.м., житловою площею 74,60 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 18.04.2008. Дата державної реєстрації права власності 19.12.2016. Відповідно до даних копії довідки Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області № 119 від 13.04.2020, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно з якою правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно зі ст. 391 ЦК України. При цьому така вимога може бути пред`явлена власником майна у будь-який час. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержатиля або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, її примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~2\~від 12.06.2009\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги, що відповідачі визнали позов, зазначені позивачем обставини щодо виселення, суд визнає доведеними, оскільки у суду відсутні обгрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] та\~ [PERSON] \~(ураховуючи,\~що [PERSON] \~на час\~звернення позивача\~до суду\~був неповнолітній)\~у рівних\~частинах слід стягнути на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 2102 гривень витрат на сплату судового збору, тобто по 1051\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved