Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 серпня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що виконкомом Тересв`янської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, був зроблений актовий запис № 7 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного проживання у шлюбі, у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої зазначений відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.08.2018 року. Сімейні відносини між ними фактично припинені, вони спільно не проживають, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між ними не ведеться, спору щодо місця проживання дитини не встановлено. Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Тересв`янської селищної ради Закарпатської області №195/05-42 від 16.02.2022. Дитина досить часто хворіє та потребує досить високих витрат на лікування та розвиток. Проте доходи, які вона отримує не дають можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей, її уподобань. Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та забезпеченні їхньої спільної дочки [PERSON] . Оскільки, як відомо, аліменти відповідач більше нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, а тому є необхідність у стягненні з нього аліментів. Крім того, відповідач є молодий за віком та офіційно працевлаштований у Тересвянській селищній раді Тячівського району Закарпатської області, має у власності автомобіль, у зв`язку з чим, може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж передбачені законодавством. Отже, враховуючи вищенаведені обставини, для забезпечення належного рівня життя та можливості фізичного, інтелектуального та культурного розвитку, відповідач повинен та має матеріальну можливісь сплачувати аліменти на утримання дочки. Таким чином, просить стягувати з відповідача на її користь, аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 гривень, щомісячно і до її повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. 09 березня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених підстав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково заперечив проти заявлених вимог та зазначив, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований у Тересвянській селищній раді Тячівського району Закарпатської області та його заробітна плата складає 10000,00 грн., а тому відповідач позовні вимоги визнає частково в розмірі 2500- 3000 гривень, які він зобов`язується щомісячно сплачувати на утримання доньки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в шлюбі, який укладено 11 серпня 2007 року та зареєстровано виконкомом Тернесвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 44 (а.с.14). Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться відповідач (а.с.15). Відповідно до довідок № 195/05-42 від 21 лютого 2022 року та № 179/05-42 від 16 лютого 2022 року виданих виконкомом Тересвянської селещної ради Тячівського району Закарпатської області, встановлено, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] входить її малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її на утриманні (а.с.16-17). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 квітня 2022 року складеного депутатом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Малько С., встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з батьками, які у даний час є непрацюючими та не досягли пенсійного віку. Свого особистого житла та земельної ділянки не має (а.с.30). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан відповідача, який є молодим та працездатним за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини, однак при цьому зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів про рівень його доходів, стану здоров`я, наявність на його утриманні інших осіб. Крім того, враховує можливість сплати відповідачем аліментів на утримання доньки в розмірі 3000 гривень, які були визнано під час судового розгляду його представником. Разом з тим, суд зазначає, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дитини та відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки, в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2022 року, і до її повноліттяє. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial