Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 16.03.2022р., 30.03.2022р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав. Треті особа завідувачка Ренійської райдержнотконтори щодо позову заперечень, додаткових заяв не мала, просила про розгляд справи без її участі. Представник позивачки [PERSON] адвокат Златі Н.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечувала. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2020р.; копія договору купівлі-продажу нерухомості від 10.10.2001р. квартири [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 11.03.2008р.; копія ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 28.07.2004р.; копія ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 04.06.2004р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить усунути перешкоди їй у користуванні власністю шляхом зняття арешту з майна, зазначивши, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 10.10.2001р. №71-01. 28.07.2020р. позивачкою було отримано відомості про наявність арешту вказаного майна, який був накладений на підставі ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 20.07.2004р. Згідно Інформації від 28.07.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 80683. Арешт майна був накладений в якості забезпечення позову у справі за позовом відповідача про поділ спільного майна, який був залишений без розгляду. Таким чином, в даний час вже відпала необхідність у застосуванні обтяження майна для забезпечення розгляду позовних вимог, у зв`язку із чим позивачка, діюча через свого представника , звернулась із позовом до суду з вимогами про скасування арешту майна. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про скасування арешту майна являються обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, раніше на розгляді в Ренійському районному суді Одеської області перебувала справа за позовом [PERSON] (третя особа [PERSON] ) до [PERSON] (третя особа [PERSON] ) про витребування майна та грошових коштів. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 28.07.2004р. було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , виконання даної ухвали було доручено Державній виконавчій службі Ренійського районного управління юстиції. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 11.03.2008р. (справа №2-1/2008р.) позовну заяву [PERSON] (третя особа [PERSON] ) до [PERSON] (третя особа [PERSON] ) про витребування майна та грошових коштів було залишено без розгляду. При винесенні судом даної ухвали, на виконання вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд не вирішив одночасно питання про скасування заходу забезпечення позову. У зв`язку із цим, тип обтяження арешт нерухомого майна (квартири [ADDRESS] ) до теперішнього часу рахується у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 80683). Наявність заходу обтяження, застосованого відносно квартири, належної [PERSON] , є на теперішній час безпідставною, створює перешкоди власнику у користуванні належної їй власності, порушує її права та інтереси. При винесенні судом ухвали про забезпечення позову від 28.07.2004р. діяли положення ЦПК України (в редакції до 15.12.2017р.), питання про забезпечення позову регламентувалися ст.ст. 151-153 ЦПК України. В даний час діють положення ЦПК України в його новій редакції. Відповідно до положень ст. 158 ЦПК України (нині діючий), суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної\~ініціативи або\~за вмотивованим\~клопотанням учасника\~справи. За\~результатами розгляду\~клопотання про\~скасування заходів\~забезпечення позову,\~вжитих судом,\~постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Разом із тим, згідно із ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. За ч.11 ст. 158 ЦПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. Позивачка звернулася до суду саме із позовною заявою, обрання нею цієї форми захисту своїх прав та інтересів не суперечить нормам діючого законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Стаття 41 Конституції України\~встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В даному випадку скасування заходу забезпечення позову буде направлено на захист прав та інтересів [PERSON] - власника нерухомості, усуне перешкоди у здійсненні нею право власності на нерухоме майно.

Outcome: approved