Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

01.02.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів аліментів в межах суми платежу за один місяць, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач ухиляється від участі у матеріальному утриманні дитини у добровільному порядку. Відповідно до ухвали судді Котелевського районного суду Полтавської області від 08.02.2022 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с. 13-14). Позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що 03.11.2012 року позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірваний 09.10.2014 року, що підтверджено рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 20.10.2014року. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелнвського районного управління юстиції у Полтавській області, відповідний актовий запис від 18 вересня 2013 року за № 128, Відповідно до довідки №435, виданої Виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від «31» січня 2022 року, дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає зі мною за адресою: [ADDRESS] . З 2019 року відповідач залишив сім`ю та не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання нашої дитини, тому я вимушена поставити питання про стягнення аліментів і звернутися до суду. Позивач ніде не працюю, ніяких допомог на дитину не отримую . Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, а тому вважаю що він має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. [PERSON] , звертаючись до суду з позовною заявою, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в частці заробітку (доходу) батька дитини, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 180,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов`язку кошти на утримання стягуються у судовому порядку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України про неможливість надання матеріальної допомоги дитині у розмірі, який просить позивач, відповідач не надав. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме на відповідача покладено обов`язок довести свій майновий стан та розмір одержуваного доходу. Натомість, належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, відповідач не надав. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір по справі. На підставі ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

Outcome: approved