Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2021 року звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 81. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. З лютого 2017 року стосунки з чоловіком погіршилися, все частіше почались відбуватися сварки, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Три роки кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я припинила своє існування. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2021 року головуючим суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська визначено суддю Маштака К.С. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 03 листопада 2021 року судом був направлений запит начальнику відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відповідь з якого надійшла на адресу Самарського районного суду м.Дніпропетровська 19 листопада 2021 року. Ухвалою судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року головуючим суддею Індустріального районного суду м.Дніпропетровська визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 січня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість засобами поштового зв`язку подала суду клопотання, відповідно до якого просила розглядати справу без її участі. Заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 01 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 81 (а.с. 12). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільної дитини та поділ майна. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved