Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Заря В.В. 16.05.2018, реєстровий № 391. Відповідач є його дружиною й зареєстрована за адресою вказаного житлового будинку з 31.03.2016 по теперішній час, однак не проживає в ньому без поважних причин з початку 2017 року, мешкаючи в с.Вишняки Арцизького району Одеської області. Особистих речей відповідача в будинку немає, зацікавленості в користуванні будинком вона не виказує. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Ухвалою судді від 08.02.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у підготовчому засіданні у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] вказав, що він наполягає на позові, а відповідач [PERSON] вказала про визнання нею позовних вимог. З огляду на ч.3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування будинку, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Заря В.В. 16.05.2018, реєстровий № 391. Право власності [PERSON] на цей будинок зареєстровано 17.05.2018, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9, 10). Дарувальником вказаного житлового будинку є [PERSON] - батько позивача. Згідно з довідкою Відділу ведення Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 02.02.2022 у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: з 12.08.2015 власник [PERSON] , з 18.07.2014 батько позивача [PERSON] та з 31.03.2016 в якості дружини власника [PERSON] (а.с.11). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015 (а.с.14). Відповідно до акту Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 03.02.2022, виготовленого представником комітету за участю мешканців-сусідів [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , і [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] з 2017 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] , (а.с.12). Згідно з довідкою Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області від 30.07.2020 [PERSON] , 1993 року народження, не зареєстрована, але мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Отже право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що право власності на вищевказаний жилий будинок позивач [PERSON] набув після того, як відповідач вже була зареєстровані у спірному житловому приміщенні у якості члену сім`ї попереднього власника вказаного житлового приміщення [PERSON] . З початку 2017 року позивач не проживає у спірному житловому приміщенні, сторони не підтримують сімейних стосунків, не проживають разом, не поєднанні спільним побутом, не мають спільних прав і обов`язків. Враховуючи вищенаведене та те, що відбувся перехід прав і обов`язків попереднього власника житла, до нового власника, у зв`язку з чим збереження права користування жилим приміщенням членів сім`ї колишнього власника припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації, будь-яких інших домовленостей між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням відсутні, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.150, 156 СК України, ст.ст.386, 392, 405 ЦК України,

Outcome: approved