Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

17 листопада 2021 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що у минулому, зокрема у серпні 2015 року, вона звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовом про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого просила визнати її власником будинковолодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті мами - [PERSON] . В обґрунтування вимог посилалася на обставини, що [PERSON] набула право на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проте у встановленому законом порядку реєстрацію майнових прав на спадкову масу не здійснила. 30 жовтня 2015 року рішенням Радехівського районного суду Львівської області у справі № 451/1096/15-ц її вимоги задоволено в повній мірі. Нещодавно позивачу стало відомо, що [PERSON] мав в користуванні земельні ділянки, що посвідчуються Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №094835, що розташовані на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Про існування земельних ділянок, як спадкової маси, вона не була раніше обізнана, зокрема під час звернення до суду, а віднайшла правовстановлюючий документ під час проведення ремонту у будинку. Відтак не успадкованою залишилася земельна ділянка загальною площею 1,9484 га. Наголошує, що більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, вона не має, оскільки, як уже вище констатовано рішенням суду, вирішити майнові питання у позасудовому порядку не являється можливим. Відповідачами у справі зазначено братів позивача. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право приватної власності на землю розміром 1,9484 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Корчинської сільської ради Червоноградського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №094835, в поряду спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.4-6). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задоволити, розгляд справи здійснювати без її участі (а.с.33). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.36,37). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області 21 серпня 2006 року (а.с.11). На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] зробив особисте розпорядження у вигляді заповіту, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] (а.с.12). [INFO] в [ADDRESS] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області 01 листопада 2014 року (а.с.13). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача, свідоцтвами про народження відповідачів, свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (а.с.7,8,9,10,14,15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області 28 травня 2015 року (а.с.16). Згідно довідки №546, виданої виконкомом Радехівської міської ради Львівської області 11 жовтня 2021 року, [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] . Склад її сім`ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка (а.с.17). Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок, загальною площею 1,9484 га на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом, серії І-ЛВ №094835, виданим 23 січня 2001 року Радехівською РДА на підставі розпорядження голови РДА від 4 травня 2000 року №185 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11211 (а.с.23-зворот). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67005283 від 26.10.2021, після смерті [INFO] [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.25). Мати позивача - [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом постійного проживання на час смерті разом із спадкодавцем. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише позивач [PERSON] , шляхом постійного проживання на час смерті разом із спадкодавцем. Позивач була єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . А тому позивач набула усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до позивача як до спадкоємця перейшли усі майнові права спадкодавця, які були предметом позову та встановлено рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року у справі №451/1096/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (а.с.18-21). На підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року у справі №451/1096/15-ц, [PERSON] оформила свої спадкові права, здійснивши державну реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] (а.с.22). За змістом частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved