Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення способу участі батька у вихованні дитини, вказавши в позові, що між ним та відповідачкою 02 серпня 2010 року був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Великокучурівської сільської ради, актовий запис № 22. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 05 серпня 2019 року рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області шлюб між ними був розірваний. Вказує, що 17 червня 2021 року відповідачкою до Сторожинецького районного суду Чернівецької області було подано позовну заяву із проханням про ухвалення рішення, яким надати дозвіл на виїзд [PERSON] до Румунії, Болгарії, Греції, Італії з матір`ю в період з 01.08.2021 року по 31.07.2022 року. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області у справі від 16 серпня 2021 року даний позов задоволено частково: надано дозвіл на тимчасовий виїзд у період з 18.09.2021 року по 18.01. 2022 року з України до Греції чи Італії без супроводу її батька для відпочинку. Не погоджуючись із вказаним рішенням, 14 вересня 2021 Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» було подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду та постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без дозволу другого з батьків - відмовлено. Вказує, що після розірвання шлюбу, за усною домовленістю між ним та відповідачкою було визначено, що їхня спільна малолітня донька проживатиме за зареєстрованим місцем проживання матері ( [ADDRESS] ), однак до теперішнього часу між ним та відповідачкою не врегульовано питання щодо визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні із дитиною. Останнім часом між ними почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні малолітньої доньки. Відповідачка постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки та всі його намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до нових конфліктів. Крім того, відповідачка уникає зустрічей з ним та не надає можливості батьку бачитись і спілкуватися із донькою. У зв`язку із чим вона разом із донькою залишили зареєстроване місце проживання й не повідомляють йому про теперішнє місцезнаходження, відповідачка не піднімає слухавки та не реагує на жодне повідомлення з приводу участі у вихованні спільної малолітньої доньки. Зазначає, що з метою досудового врегулювання спору Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» було підготовлено та направлено на поштову адресу відповідачки проект Договору про визначення місця проживання та участі у вихованні спільної доньки. У супровідному листі направленому разом із проектом договору, було визначено необхідність з`явитись о 10:00 год. 17 грудня 2021 року до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Демченко І.О. з метою нотаріального посвідчення договору. До того ж, було зазначено, що у разі неявки відповідача Адвокатське об`єднання «Поляк і партнери», що діє в його інтересах буде змушене звернутись до суду із позовною заявою. Проте, відповідачкою було проігноровано вирішення даного питання. На підставі викладеного, просить суд визначити наступний спосіб його участі у вихованні та піклуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : щороку протягом літніх канікул терміном один місяць, а саме з 01 липня по 01 серпня [PERSON] спільно проживатиме із [PERSON] за його місцем проживання до досягнення нею повноліття; щороку протягом зимових канікул терміном один тиждень, а саме з 06 січня по 12 січня [PERSON] спільно проживатиме із [PERSON] за його місцем проживання до досягнення нею повноліття; щороку протягом весняних канікул [PERSON] проживатиме із [PERSON] , відповідно щороку протягом осінніх канікул малолітня донька проживатиме за адресою місця проживання [PERSON] , до досягнення нею повноліття; щомісяця кожні перші та треті вихідні дні [PERSON] має право проводити час з малолітньою донькою, перебувати та проживати з нею за його місцем проживання до досягнення нею повноліття; щомісячно кожні вівторок та середу другого чи четвертого тижня [PERSON] має право проводити час з малолітньою донькою, перебувати та проживати з нею за його місцем проживання до досягнення дитиною повноліття; у випадку, якщо відпочинок спільної малолітньої доньки планується за кордон, сторони зобов`язанні надати передбачене чинним законодавством України погодження для виїзду малолітньої доньки за кордон строком на 1 календарний місяць до досягнення дитиною повноліття; під час проживання спільної доньки у період літніх, зимових та весняних канікул [PERSON] звільняється від обов`язку сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки до досягнення донькою повноліття. Крім цього, просить суд вирішити питання судових витрат, зокрема просить суд стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 700 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовільнити та справу розглянути у її з позивачем відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Представник служби у справах дітей Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову та просить суд справу розглянути у його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 серпня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 02 серпня 2010 року виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 22 - розірвано. Також встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на поштову адресу відповідачки проект Договору про визначення місця проживання та участі у вихованні спільної доньки. У супровідному листі направленому разом із проектом договору, було визначено необхідність з`явитись о 10:00 год. 17 грудня 2021 року до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Демченко Ірини Олегівни з метою нотаріального посвідчення договору. Однак, відповідачка 17.12.2021 року не з`явилася до приміщення нотаріальної контори, а тому посвідчити договір про визначення місця проживання та участі у вихованні дитини не вдалося, оскільки для посвідчення договору потрібна присутність обох батьків, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Демченко І. О. № 105/01-16 від 17.12.2021 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При вирішенні спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За нормою ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Під час розгляду справи судом не було здобуто доказів, що спілкування дитини з батьком може завдати будь - якої шкоди інтересам дитини, чи буде заважати її безпечному та спокійному розвитку. Зі змісту вимог позовної заяви судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо способів участі позивача у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. Така відмова не може бути самостійною підставою для відмови у позові. Тому вказаний спір підлягає вирішенню у судовому порядку відповідно до норми ч. 2 ст. 159 СК України. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено звільнення від обов`язку сплати аліментів на певний період. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що на позивача накладний обов`язок щодо сплати аліментів. А тому, у задоволенні позовних вимог щодо звільнення від сплати аліментів на період проживання дитини з позивачем необхідно відмовити. Щодо судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, частиною 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, що стосується понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, то суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: витяг з договору № 140/21 про надання юридичної (правничої) допомоги, звіт (акт) про надані послуги, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 25/03/22 на суму 5000 грн., копія квитанції до прибуткового касового ордера № 28/03/22 на суму 4700 грн., а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 9 700,00 грн. було підтверджено та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial