Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 08.07.2019р. перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до КП «Управління по ремонту та експлуатації шляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди (а.с. № 3-9 т. № 1). Протоколом автоматизованого розподілу\~ судової справи\~ між суддями від 08.07.2019р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. В порядку усунення недоліків поданого позову 31.07.2019р. від позивача надійшла уточнена позовна заява (а.с. № 78-84 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.08.2019р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання (а.с.№86 т. № 1). Ухвалою суду від 01.12.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) за клопотанням начальника КП «УРЕА» ДМР Должикова А.В. від 09.11.2020р. до участі у справі було залучено третю особу [PERSON] (а.с. №192, 209 т. № 1). 12.04.2021р. від позивача надійшла уточнена позовна заява (зменшення позовних вимог (а.с. № 244-250), яка ухвалою суду від 12.04.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) була прийнята судом (а.с. № 253 т. № 1). Ухвалою суду від 19.05.2021р. було розглянуто клопотання представника відповідача (клопотання задоволено частково по колу питань), по справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, а також зупинено провадження по справі на час проведення судової експертизи (а.с. № 268-269 т.№1). 21.09.2021р. суду надійшов висновок експертизи № 3154-21 від 07.09.2021р. (а.с. № 5, 6- 14 т. №2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.09.2021р. провадження по справі поновлено (а.с. № 23 т. № 2). Після проведення судової авто-товарознавчої експертизи, позивачем ще раз 19.10.2021р. були уточнені позовні вимоги (а.с. № 47-48 т. № 2). В обґрунтування позовних вимог (остаточна редакція 19.10.2021р.) позивач посилався на те, що 10.04.2019р. на пр. О. Поля у м. Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода: автомобіль КРАЗ 6510, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом, під керуванням водій [PERSON] (третя особа у справі), не впорався з керуванням, внаслідок чого вантажівка зіткнулася з іншими автомобілями. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача - TOYOTA LAND CRUISER 4.2, реєстраційний номер [NUMBER] . За даними Єдиного державного реєстру МВС України автомобіль КРАЗ 6510, державний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був зареєстрований за відповідачем - КП "УРЕА" ДМР, а водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП "УРЕА" ДМР. Після настання страхового випадку позивач звернувся до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", яке застрахувало ризики відповідача перед третіми особами. Страховик сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 69 700 грн. За результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №3154-21 експерт дійшов висновку про те, що розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 4.2., державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.04.2019р. на пр. О. Поля у м. Дніпрі, складає: 523 807 грн. 20коп. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, позивач звернувся із позовом до КП "УРЕА" ДМР про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля КРАЗ 6510, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 529\~607 грн. 20коп., у тому числі: - 456 607 грн.20коп. (майнова шкода) та 73\~000 грн. (моральна шкода). Моральну шкоду [PERSON] обґрунтовував тим, що резонансне на усе місто ДТП, яке сталося 10.04.2019р. за участю багатьох авто, спричинила йому моральні переживання. По причині неможливості користуватися повністю пошкодженим транспортним засобом, було порушено для позивача нормальні життєві умови та зв`язки з оточуючими. Крім того, позивач звертав увагу суду, що попри те, ще вина водія КП «УРЕА» ДМР [PERSON] була встановлення судовим рішенням, керівництво КП «УРЕА» ДМР відмовилося добровільно відшкодувати йому матеріальну шкоду. \~ Отже,\~ позивач\~просив \~задовольнити \~позовні вимоги\~ та\~ стягнути на \~його \~користь з КП "УРЕА" ДМР в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 456 607 грн.20коп., а в рахунок відшкодування моральної шкоди - 73\~000грн. 04.11.2021р. від представника відповідача КП «УРЕА» ДМР Кузнецової Н.В. (діє на підставі довіреності від 07.09.2021р. - а.с. № 54 т. № 2) подано відзив на уточнений позов в редакції від 19.10.2021р. (а.с. № 66-67 т.№ 2), в якому представник відповідача, не заперечуючи\~в цілому\~проти вини\~КП "УРЕА"\~ДМР та\~обов`язку\~відшкодувати позивачу\~шкоду,\~завдану їхнім\~працівником під\~час виконання\~ним своїх\~трудових (службових)\~обов`язків,\~не погодилась\~із розміром\~заявлених позовних\~вимог (з\~урахуванням уточненої\~редакції позовних\~вимог від\~19.10.2021р.).\~Зазначила,\~що позивачу\~слід \~відшкодувати \~різницю \~між вартістю\~транспортного засобу\~до та\~після дорожньо-транспортної\~пригоди,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ та\~розміру страхового\~відшкодування.\~На думку\~представника відповідача,\~звіт №12041901-1\~ПП "Центр\~судових експертиз\~та оцінки"\~не може\~бути доказом\~у цій\~справі,\~оскільки не\~містить даних\~про пошкодження,\~отриманих автомобілем\~позивача внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~та \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~не визначено\~вартість транспортного\~засобу після\~дорожньо-транспортної\~пригоди 10.04.2019р.,\~а оцінювач,\~який склав\~звіт,\~не був\~попереджений (обізнаний)\~про відповідальність\~за завідомо\~неправдивий висновок.\~Також представник\~відповідача стверджувала,\~що висновок\~№3154-21\~від 07.09.2021р.,\~складений \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~за результатами\~проведення судової\~транспортно-товарознавчої\~експертизи не\~може бути\~доказом у\~справі,\~оскільки експертом\~визначено розмір\~шкоди на\~час проведення\~експертного дослідження,\~а не\~на час\~пошкодження транспортного\~засобу і\~залишкова вартість\~транспортного засобу\~залишається не\~встановленою.\~У зв`язку\~з \~викладеним \~представник \~відповідача \~просила \~відмовити \~у задоволенні\~ позовних\~вимог [PERSON] \~в редакції\~від 19.10.2021р.\~ Позивач [PERSON] правом подачі відповіді на відзив (на уточнений позов) не скористався. Третя особа [PERSON] правом подачі письмових пояснень не скористався. Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п. 3 ч.2 ст.200 ЦПК України проведено 16.12.2021р. (а.с. № 101 т. № 2). Підготовче засідання 16.12.2021р. відбувалося за відсутністю третьої особи [PERSON] при належному повідомленні про дату підготовчого засідання, так [PERSON] отримав sms-повідомлення 09.12.2021р. (а.с. № 89, 104 т. № 2). До цього безліч разів до суду поверталися конверти із судовими повістками в підготовчі засідання, які судом відправлялися рекомендованими листами. Втім, судову повістку в підготовче засідання 22.03.2021р., в якій [PERSON] було повідомлено про залучення його 01.12.2020р. в якості третьої особи, уточнений позов в редакції від 31.07.2019р., відзив на позов, клопотання представника відповідача про залучення [PERSON] в якості третьої особи, останній отримав (а.с. № 221, 223, 233, 239 т. № 1). Під час проведення підготовчого засідання ухвалою суду від 16.12.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на ст. 353 ЦПК України) було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення в якості третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування», оскільки представником позивача самостійно надано копію розрахунку страхового відшкодування (а.с. № 94-95, 96, 101 т. № 2). Судове засідання 25.01.2022р. було відкладено за клопотанням представника КП «УРЕА» ДМР Кузнецової Н.В., в якій вона зазначила, що просить відкласти судове засідання за сімейних обставин (а.с. № 105, 106 т. № 2). Втім, цей представник відповідача суду в подальшому так і не надала підтверджень поважності причин своєї неявки до суду 25.01.2022р. В судовому засіданні 17.02.2022р. було оголошено перерву на 10 днів за клопотанням нового представника КП «УРЕА» ДМР адвоката Яременка Є.І. (діє на підставі довіреності від 14.02.2022р. - а.с.№ 124, 125 т. № 2) для ознайомленням ним з матеріалами цивільної справи, оскільки йому лише 14.02.2022р. було видано довіреність від відповідача на представництво інтересів (а.с. № 122 т. № 2). В проміжок часу з 17.02.2022р. до 28.02.2022р. новий представник відповідача - адвокат Яременко Є.І. до суду для ознайомлення з матеріалами цивільної справи так і не з`явився. В судове засідання по справі, яке було призначено на 28.02.2022р., будь хто з представників відповідача не з`явився. Про дату розгляду справи судом КП «УРЕА» ДМР було повідомлено належним чином, у справі наявна розписка від 17.02.2022р. його повноважного (станом на 17.02.2022р.) представника адвоката Яременка Є.І. (а.с. № 123 т. № 2). Про причини неявки відповідач суд не сповістив. Третя\~особа у\~справі \~ [PERSON] \~в \~судові засідання\~у справі,\~які були\~призначені на\~25.01.2022р.,\~17.02.2022р.\~та 28.02.2022р.,\~не з`явився,\~про дати\~ розгляду\~справи \~судом повідомлявся\~шляхом направлення\~судових \~повісток \~рекомендованим \~листом з\~повідомленням за\~адресою,\~яку підтвердив\~сам відповідач\~ роботодавець\~(а.с.\~№ 192,\~193\~т.\~№ 1)\~та яка\~зазначена по\~тексту постанови\~Кіровського районного\~суду м.\~Дніпропетровська \~від 23.10.2019р.\~№203/1707/19\~(а.с.\~№ 165-166\~т.\~№ 1). Втім, конверти разом із судовими повістками не рідко поверталися суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. № 104, 119, 134 т. № 2). Крім того, про дату судового засідання 28.02.2022р. [PERSON] повідомлявся шляхом направлення sms-повідомлення, яке він отримав 17.02.2022р. (а.с. № 135 т. № 2). Представник позивача - адвокат Соколов А.О. (діє на підставі ордеру від 01.12.2020р. а.с. № 252 т. № 1) в заяві до суду від 28.02.2022р. позовні вимоги в їх остаточній редакції від 19.10.2021р. підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, звертав увагу суду, що представники відповідача зволікають з розглядом цивільної справи, що підготовче провадження у справі завершено, що представник відповідача (третій за розрахунком) не повідомив суд про причини неявки в судове засідання 28.02.2022р. Отже, представник позивача наполягав на ухваленні рішення суду в судовому засіданні 28.02.2022р. Втім, для забезпечення рівності прав сторін у справі та з урахуванням неявки в судове засідання інших учасників справи, просив також проводити розгляд справи в судовому засіданні і за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 136 т. № 2). Ухвалою суду від 28.02.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на ст. 353 ЦПК України) у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України було постановлено про розгляд справи в судовому засіданні 28.02.2022р. за відсутності сторін (їх представників), за відсутності третьої особи, а також без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 138 т. № 2). Така ухвала була постановлена з огляду на належне повідомлення сторін та третьої особи про дату судового засідання, відсутності заяв про причини неявки віл представника відповідача та третьої особи, заяви представника позивача про розгляд справи також і за його відсутності. При прийнятті такого рішення судом було враховано також і положення ст. 210 ЦПК України щодо строків розгляду цивільної справи (справа знаходиться в провадженні суду з 08.07.2019р., отже більше, ніж 2,5 роки), підготовче провадження у справі завершено 16.12.2021р., а також те, що в судове засідання по справі 28.02.2022р. не з`явився представник відповідача адвокат Яременко Є.І., який за час розгляду судом цивільної справи, до речі, вже вчетверте змінився, а попередні представники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. № 107, 171, 264 т. № 1) в свій час також неодноразово не з`являлися до суду та направляли суду заяви про відкладення розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд,\~вивчивши матеріали\~справи,\~зміст заперечень\~стосовно позовних\~вимог,\~всебічно і\~ повно\~з`ясувавши всі\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги та\~заперечення стосовно\~них,\~об`єктивно оцінивши\~докази \~за принципами\~ст.\~89\~ЦПК України\~ у\~сукупності з\~нормами чинного\~законодавства України,\~вважає,\~що \~позовні \~вимоги \~в редакції\~від 19.10.2021р.\~ підлягають\~частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.04.2019р. на пр. ім. Олександра Поля у Дніпрі сталась резонансна дорожньо-транспортна пригода за участю 12 - ти автомобілів (а.с. № 28-31, 36 т. № 1). [PERSON] (третя особа у справі), який знаходився у трудових відносинах з КП «УРЕА» ДМР, (а.с. № 192, 193 т. № 1), керуючи транспортним засобом КРАЗ 6510, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом, зареєстрованим за відповідачем (а.с. № 32-33), не впорався з керуванням, внаслідок чого вантажівка зіткнулася з іншими автомобілями. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, окрім інших транспортних засобів, було пошкоджено і автомобіль позивача [PERSON] - TOYOTA LAND CRUISER 4.2, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. № 38 т. №1). При подачі позову позивачем було повідомлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходилась справа №203/1707/19 про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (а.с. № 37 т.№1). 23.10.2019р. Кіровський районний суд м. Дніпропетровська закрив провадження по справі №203/1707/19 про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за статтею 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. № 165-166 т. №1). Втім, 25.05.2020р. Дніпровським апеляційним судом постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019р. у справі №203/1707/19 скасовано, прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. № 167-168 т. №1). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, винуватість [PERSON] у ДТП, що сталася 10.04.2019р., під час якої пошкоджено автомобіль [PERSON] TOYOTA LAND CRUISER 4.2, реєстраційний номер [NUMBER] , під час розгляду цивільної справи № 201/7831/19 не встановлюється в силу преюдиції. Станом на 10.04.2019р. [PERSON] мав поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вищезазначений автомобіль з ПрАТ СК «ВУСО» (а.с. № 114, 121, 122 т. № 1). Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (стаття 1166 ЦК України). Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор інше). Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому, відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З огляду на презумпцію вини завдавала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Така позиція позивача кореспондується з висновками Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Здійснення операцій правової герменевтики під час раціонального тлумачення, інтерпретації та розуміння тексту закону з питань відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, дозволяє дійти висновку про те, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція ВСУ, викладена в постанові від 20.01.2016р. у справі №6-2808цс15). Таким чином, в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 14.02.2018р. у справі №754/1114/15-ц). 25.07.2019р. (після звернення до суду з позовною заявою) страховою компанією відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ Страхування" позивачу було виплачено страхове відшкодування за випадком дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 69 700 грн. (а.с. № 85 т. № 1). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021р. зав клопотанням представника відповідача по справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1.Який розмір матеріального збитку завдано власнику транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 4.2., державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.04.2019р. на пр. ім.. Олександра Поля у м. Дніпрі (а.с. № 268-269 т. № 1). 21.09.2021р. суду надійшов висновок експертизи № 3154-21 від 07.09.2021р. (а.с. № 5, 6- 14 т. №2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.09.2021р. провадження по справі поновлено (а.с. № 23 т. № 2). За результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи №3154-21 (висновок експерта від 07.09.2021р.) експерт Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України дійшов висновку про те, що розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 4.2., державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.04.2019р. на пр. ім. О. Поля у м. Дніпрі, складає - 523 807 грн. 20коп. Крім того, в матеріалах справи міститься Розрахунок страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК\\8292774 від 17.01.2018р., в якому серед іншого міститься інформація про вартість автомобіля позивача - TOYOTA LAND CRUISER 4.2, д.н. [NUMBER] , 1998р.в., н\\к [NUMBER] в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди 10.04.2019р. згідно вивченню попиту та пропозицій на ринку подібних залишків та листу АВТОонлайн Україна (а.с. № 96 т. № 2). Суд оцінює\~критично заперечення\~представника відповідача стосовно результатів проведеної судової авто-товарознавчої експертизи №3154-21 (висновок експерта від 07.09.2021р.) про розмір матеріального збитку завданого позивачу, оскільки дослідження проведено експертом, який в силу приписів ч.7 статті 102 ЦПК України попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, за експертною методикою №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №107/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 21.10.2019р. №3207/05/1033). Ринкова вартість транспортного засобу позивача на день дорожньо-транспортної пригоди визначена шляхом коригування ринкової вартості колісного транспортного засобу, отриманої із застосуванням порівняльного підходу. Експертом встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача більше його ринкової вартості. Експерт, посилаючись на пункт 8.2 використаної методики, встановив розмір матеріального збитку, який завдано позивачу, у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди (без урахування ушкоджень) - 523 807 грн.20коп., оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля і такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно. Такий висновок в цілому відповідає положенням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (абзац 1 пункту 15). Крім того,\~суд звертає\~увагу,\~що проведення судової експертизи відбулось саме за ініціативи представника відповідача керівника КП «УРЕА» ДМР Должикова А.В. (а.с. № 228-229, 268-269 т. № 1). За таких обставин, суд дійшов висновку про те що, результати проведеної експертом Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України судової авто-товарознавчої експертизи №3154-21 (висновок експерта від 07.09.2021р.) є належним, допустимим, достатнім і достовірним доказом у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, на відміну від Звіту № 12041901-1, зробленого 18.04.2019р. оцінювачем ПП «Центр судових експертиз та оцінки» [PERSON] (а.с. № 43-52 т. № 1). Крім того,\~суд \~відхиляє доводи\~представника \~відповідача про необхідність зменшення заявленої суми позовних вимог на суму 69 700 грн. (суму страхового відшкодування, сплаченого 25.07.2019р. страховою компанією відповідача - ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ Страхування") з огляду на таке. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся із позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог від 19.10.2021р.) до КП\~ "УРЕА" ДМР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Так, окрім моральної шкоди, позивач наполягав на відшкодуванні матеріальної шкоди у розмірі 456 607 грн.20коп., яку розрахував наступним чином: 523 807 грн. 20коп. - 69\~700 грн. + 2 500 грн. = 456 607 грн. 20коп. В цьому розрахунку - 523 807 грн. 20коп. це розмір матеріального збитку, визначений за результатами проведеної судової авто-товарознавчої експертизи №3154-21 (висновок експерта від 07.09.2021р.), 69\~700 грн. це сума страхового відшкодування, сплаченого 25.07.2019р. страховою компанією відповідача ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ Страхування", 2\~500 грн. - відшкодування вартості проведеної 18.04.2019р. оцінки автомобіля за Звітом № 12041901-1. Отже, розмір заявлених позивачем вимог з відшкодування матеріальної шкоди по тексту уточненої позовної заяви від 19.10.2021р. (а.с. № 47-48 т. № 2) визначено [PERSON] вже з урахуванням суми отриманого ним страхового відшкодування. Разом з\~тим,\~суд вважає,\~що позовні\~ вимоги\~ [PERSON] \~про \~відшкодування матеріальної\~шкоди \~слід \~задовольнити частково,\~а саме\~ відрахувавши\~ від\~ загального\~суми \~матеріальної шкоди,\~ на\~стягненні \~якої наполягає\~позивач по\~тексту уточненого\~позову від\~19.10.2021р.\~(454\~107грн.\~20коп.)\~ суми\~остаточної вартості\~автомобіля після\~ \~ДТП (135\~900грн.),\~а саме\~у \~розмірі \~318\~207грн.20коп. Отже, в цьому аспекті заперечень, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику\~відшкодовується різниця\~між вартістю\~транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Такі висновки кореспондуються із приписами статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та висновками постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Сума остаточної вартості автомобіля після ДТП, а саме 135\~900грн., зазначена по тексту Розрахунку страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК\\8292774 від 17.01.2018р. (а.с. № 96 т. № 2). Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути суму 318 207 грн. 20коп. (454\~107грн. 20коп. 135\~900грн. = 318 207грн. 20коп.). Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд погоджується із тим, що внаслідок ДТП [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому в результаті резонансного ДТП (за участю 12-ти автомобілів - а.с. № 36 т. № 1) нервовому стресі, а також через повне знищення його власного коштовного автомобіля, побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Втім, розмір заявленої моральної шкоди, яка дорівнює 73 000 грн., суд вважає завищеним та таким, що не відповідає в повній мірі ступені та характеру моральних страждань. Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 10\~000грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3\~282грн. 07коп. (1 % від загальної суми матеріальної та моральної шкоди, яка стягується судом (328 207грн. 20коп.), а також витрати позивача у розмірі 2\~500грн. по оплаті виготовлення Звіту № 12041901-1 за 2019р. по визначенню вартості матеріального збитку (а.с. № 42 т. № 1). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 5\~782 грн. 07коп. (3\~282грн. 07коп. + 2\~500грн. = 5\~ 782грн. 07 коп.). Інша сума судових витрат, яка понесена позивачем, відноситься на його рахунок у зв`язку із уточненням ним у бік зменшення своїх позовних вимог (по відношенню до редакції від 08.07.2019р.) та у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог в редакції від 19.10.2021р., як в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, так і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди. Що стосується судових витрат відповідача у справі (оплата проведення судової експертизи у розмірі 10\~296грн. 60коп. а.с. № 24 т. № 2), то ці судові витрати компенсувати за рахунок стягнення з позивача слід частково, а саме пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні якої [PERSON] відмовлено. Так, позивач по тексту позову в редакції від 19.10.2021р. просив стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 454\~107грн. 20коп., при тому, що рішенням суду задоволено ці вимоги у розмірі 318 207грн. 20коп., також позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди просив стягнути 73\~000грн., при тому, що рішенням суду задоволено ці вимоги у розмірі 10\~000грн. Отже із суми судових витрат 10\~296грн.60коп., яка сплачена відповідачем за проведення судової експертизи), з позивача на користь КП «УРЕА» ДМР слід стягнути суму 6\~411грн.25коп. (328\~207грн.20коп. х 10\~296грн.60коп. : 527\~107грн.20коп. = 6\~411 грн. 25коп.). Інша сума судових витрат, яка понесена відповідачем, відноситься на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: partial