Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року було розірвано шлюб, який був укладений 28 лютого 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 196 між позивачем - [PERSON] та [PERSON] . При винесенні даного рішення питання проживання спільної дитини - [PERSON] , не вирішувалось. Відразу після розірвання шлюбу [PERSON] стала проживала зі своєю матір`ю. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј % частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісяця починаючи з 14.10.2014 року. 23 грудня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження та винесена Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач сплачує аліменти вчасно та в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 28797 від 21.10.21 р., виданого Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області, відповідно До якого заборгованість станом на 21.10.2021 року відсутня, переплата становить 5918,63 грн. Внаслідок життєвих обставин з січня 2020 року відповідач, [PERSON] - мати дитини, проживає та працює за кордоном. Донька, [PERSON] , з моменту від`їзду матері за територію України проживає разом з позивачем та його другою дружиною, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Тобто, весь цей час позивач її виховує та повністю матеріально забезпечуємо, але не зважаючи на це він продовжую сплачувати призначені йому рішенням суду аліменти на користь [PERSON] . Остання, в свою чергу, за весь період перебування за кордоном жодних коштів на утримання доньки не надавала. Вище зазначене і стало підставою мого звернення до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом для метою захисту прав та інтересів позивача. У судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав задовольнити, припинити стягнення аліментів з нього та стягнути з відповідачки аліменти у розмірі ј части усіх видів її заробітку (доходу). Представники позивача підтримали позовні вимоги та надали поясненні аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи: Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи: Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року розірвано шлюб, який був укладений 28 лютого 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 196 між позивачем - [PERSON] та [PERSON] . При винесенні даного рішення питання проживання спільної дитини - [PERSON] , не вирішувалось. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 17.09.2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відразу після розірвання шлюбу дитина стала проживала зі своєю матір`ю. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісяця починаючи з 14.10.2014 року. 23 грудня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження та винесена Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач сплачує аліменти вчасно та в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 28797 від 21.10.21 р., виданого Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області, відповідно До якого заборгованість станом на 21.10.2021 відсутня, переплата становить 5918,63 грн. Внаслідок життєвих обставин з січня 2020 року відповідач- [PERSON] мати дитини, проживає та працює за кордоном. Донька, [PERSON] , з моменту від`їзду матері за територію України проживає разом з позивачем та його другою дружиною, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Тобто, весь цей час позивач її виховує та повністю матеріально забезпечуємо, але не зважаючи на це він продовжую сплачувати призначені йому рішенням суду аліменти на користь [PERSON] . Остання, в свою чергу, за весь період перебування за кордоном жодних коштів на утримання доньки не надавала. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей І фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину, не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він протягом останніх шести років проживає по сусідству з позивачем а саме в сусідньому під`їзді, так йому відомо , що протягом всього часу проживання по сусідству він жодного разу не бачив [PERSON] щоб вона відвідувала свою доньку і навпаки батько [PERSON] , яка проживає з ним , піклується про неї та забезпечує її всім необхідним. Наскілько йому відомо, зі слів позивача, відповідачка протягом останніх двох років проживає за кордоном в республіці Польщі. Допитана у судовому засіданні в якості свідка неповнолітня [PERSON] пояснила, що її мама останні два роки вона не проживає зі своєю мамою оскільки вона поїхала до республіки Польщі, а тому вона проживає спільно з батьком. Повідомила, що останній раз на новий рік мама присилала небагато продуктів харчування та передала трохи коштів. Вказала, що батько забезпечує її всім необхідним а саме одягом, продуктами харчування та все що вона потребує. Враховуючи встановлені обставини а саме те , що на даний час відповідачка - [PERSON] , на користь якої стягуються аліменти за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не проживає з дитиною та не утримує її, знаходиться за кордоном, стягнення аліментів з позивача на її корись слід припинити а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. При вирішенні питання про стягнення аліментів з [PERSON] суд враховує матеріальне становище позивача та відповідачки, сімейний стан платника аліментів, стан її здоров`я, що вона є працездатною, працює, та те, що право щодо вибору форми стягнення аліментів належить позивачу, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від її доходу (заробітку), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття але не менше від 50% мінімального розміру визначеного законом до стягнення на утримання дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved