Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 08 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 15.06.2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано судом. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею. Судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2020 року стягнуто із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що відповідач не систематично та на власний розсуд сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджують довідки розрахунки заборгованості від 21.10.2020 року та 26.10.2021 року. Оскільки відповідачем допущена заборгованість зі сплати аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) сума якої за період з червня 2020 року по листопад 2021 року становить в загальному 87398,39 грн. А тому, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, згідно якої розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 32458,23 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила врахувати, що 6000 грн. від відповідача на утримання дітей не отримувала, так як із ним не спілкується та для підтвердження зарахування коштів надала виписки банку про надходження коштів на її картку. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] та його представник Орендарчук В.О. в судове засідання не з`явились, представник відповідача подала письмове клопотання, у якому просила розгляд справи провести у її та відповідача відсутність, позов не визнала у повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання о 13 год. 00 хв. 14 січня 2022 року. 31 грудня 2021 року судом отримано відзив на позов представника відповідача - адвоката Орендарчук В.О., у якому остання позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача, оскільки він, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, з 30.09.2020 року щомісячно перераховував обчислений державним виконавцем розмір аліментів, починаючи з моменту пред`явлення судового наказу до виконання, в його діях не було умислу свідомо ухилятись від сплати аліментів, про що свідчить щомісячне перерахування аліментів на депозитний рахунок відділу ДВС, відсутність заборгованості по їх сплаті на даний час та добровільне надання позивачу 6000 грн. за червень-серпень 2020 року до пред`явлення судового наказу до виконання. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача Орендарчук В.О. витребувано у Білогірського районного відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №63040322 від 16 вересня 2020 року. 21 лютого 2022 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 14 січня 2022 року надійшли засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №63040322 від 16 вересня 2020 року. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових клопотаннях, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2020 року, який набрав законної сили 31 серпня 2020 року, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі заяви [PERSON] про примусове виконання судового наказу від 07.09.2020 року до Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), постановою старшого державного виконавця Боярчука О.В. від 16.09.2020 року відкрито виконавче провадження №63040322. З матеріалів ВП №63040322 вбачається, що копію вказаної постанови боржником [PERSON] отримано 24.09.2020 року, після чого ним здійснювались перерахування коштів на депозитний рахунок відділу ДВС для сплати аліментів на утримання дітей. З довідки-розрахунку від 26.10.2021 року державним виконавцем Міняйло Г.В. з 02.06.2020 року нараховано для сплати аліментів 32458 грн. 23 коп., сплачено аліментів боржником [PERSON] 27490 грн. 92 коп., заборгованість станом на 01.11.2021 року становить 4967 грн. 31 коп. Згідно довідки-розрахунку від 03.12.2021 року державним виконавцем нараховано для сплати аліментів 34471 грн. 23 коп., сплачено аліментів боржником [PERSON] 34516 грн. 92 коп., заборгованість станом на 01.12.2021 року відсутня. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 26.05.2020 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); матеріалами виконавчого провадження №63040322; квитанціями про перерахування [PERSON] коштів на сплату аліментів; випискою по картковому рахунку [PERSON] про отримання коштів. Застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Мотиви та висновки суду Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України № 1404-VІІІ, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Отже, визначення розміру заборгованості боржника зі сплати аліментів покладено на державного виконавця і лише в разі незгоди учасників виконавчого провадження з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості такий розмір обчислюється судом. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів виконавчого провадження №63040322 стягувач [PERSON] , звертаючись до Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з заявою про примусове виконання судового наказу, у заяві від 07.09.2020 року зазначила відомості, в тому числі щодо місця роботи боржника [PERSON] , отримання останнім пенсійних виплат по інвалідності та щодо наявності у його користуванні легкового автомобіля. Боржник [PERSON] після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження самостійно з 06.10.2020 року почав перераховувати кошти на депозитний ріхунок відділу ДВС на сплату аліментів, стягнутих судовим наказом, в сумі визначеній державним виконавцем. Вказані платежі здійснює регулярно. Отримавши у листопаді 2021 року відомості про необхідність погасити заборгованість за червень-вересень 2020 року, її погасив, заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.12.2021 року не має. А тому, суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки про наявність заборгованості по аліментах державний виконавець боржника не повідомляв, письмових повідомлень про необхідність її погашення на його адресу не надсилав, жодних дій для перевірки інформації зазначеної стягувачем у заяві та здійснення заходів для примусового стягнення такої заборгованості не вчиняв. Ураховуючи викладене, а також те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. А тому, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст. 7, 8, 196 СК України, ст.ст. 9, 15, 16 ЦК України,

Outcome: dismissed