Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 20592,66 грн за кредитним договором від 24.07.2013 року, судові витрати у розмірі 2270, 00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із заявою на отримання кредиту та надав усі необхідні документи, в результаті чого між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року та відповідачем отримано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 18 233,00 грн з кінцевим строком погашення до 23.08.2016 року. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. 27 квітня 2018 року між ПАТ "Дельта-Банк" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", укладено договір факторингу №409/К, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта-Банк" відступив на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року, прострочена заборгованість за яким складає 20 592,66 грн, з яких : 10 863,95 - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6 637,76 - прострочені відсотки за користування кредитом, 965,25 грн - 3% річних, 2 125,700 грн - інфляційні. В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Не погодившись із заявленими вимогами позивача, від відповідача надійшов письмовий відзив від 19.01.2021 року, згідно якого останній не погоджувався як з отриманням кредиту, так і з правилами нарахування йому заборгованості. Наполягав, що ним не підписувався договір з ПАТ «Дельта Банк» та він не отримував жодних коштів від банку. Зауважив, що надана заява сама по собі не може бути належним доказом наявності боргу та його розміру, оскільки не підтверджує обставин виникнення боргових зобов`язань між сторонами, правильний розрахунок не підтверджується матеріалами справи. В свою чергу, заява № 001-15002-24073 від 24.07.2013 року не є договором кредитування в розумінні ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Таким чином, вважав такий договір нікчемним. Крім того, відповідач наполягав на застосування строку позовної давності, окремо надавши відповідну заяву. Рух справи у суді 28 травня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та вона призначена до судового розгляду по суті. 18 серпня 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", кредитну заборгованість на суму 20 592,66 грн, з яких: 10 863,95 - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6 637,76 - прострочені відсотки за користування кредитом, 965,25 грн - 3% річних, 2 125,700 грн - інфляційні. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2270, 00 грн. Не погодившись з наведеним заочним рішенням суду від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення від 17.09.2021 року, за результатами якої Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2021 року, заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2021 року, ухвалене по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Призначено справу до спрощеного позовного провадження. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, з проханням врахування позиції, викладеній у відзиві шляхом відмови в задоволенні позову. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що дійсно згідно наявної в матеріалах справи копії Заяви № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року, відповідач звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із заявою на отримання кредиту, за умовами якої останній мав отримати кредит у розмірі 18233 грн., строком кредиту 37 міс. В свою чергу, процентна ставка передбачалась фіксованою у розмірі 0,01% річних 27 квітня 2018 року, між ПАТ "Дельта-Банк" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", укладено договір факторингу №409/К, відповідно до умов якого, ПАТ "Дельта-Банк" відступив на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами. Згідно Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до договору Факторингу№409/К від 27.04.2018, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року, станом на момент передачі прав вимоги складала 17501,71 грн. Нормативне обґрунтування Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. В силу ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У своєму правовому висновку Вищий Господарський суд України згідно постанови від 06.04.2017 року справа № 905/2009/15, надаючи оцінку виписці по особовому рахунку вказав, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. З урахуванням вищевикладеного, судами обґрунтовано прийнято банківські виписки як належні докази підтвердження видачі кредиту та залишено поза увагою заперечення відповідача щодо факту укладення та виконання ним кредитного договору. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду Таким чином, з огляду на норми чинного законодавства України, в тому числі опираючись на Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, суд вважає обґрунтованими ствердження відповідача про те, що приєднані позивачем документи не містять жодного належного та достовірного доказу отримання ним кредиту, адже позивачем не надано первинного документу в обґрунтування його вимог та стверджень. Крім того, суд ставиться критично до нарахування заборгованості правонаступником ПАТ «Дельта Банк», позивачем по справі 3% річних та інфляційних збитків, адже ним не доведено факту ухилення від виконання зобов`язань за договором [PERSON] , після передання ним прав вимоги. Більш того, жодних доказів часткового виконання вимог Кредитного договору № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року щодо сплати заборгованості матеріали справи не містять. В свою чергу, позивачем не надано належних та обґрунтованих доказів того, що сплата боргу у вказаному розмірі визнається відповідачем, виходячи із фактичних обставин справи, напроти відповідач правомірно заперечує її нарахування. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що надана позивачем в обґрунтування його вимог заява не є кредитним договором у відповідності до вимог ЗУ «Про споживче кредитування», Закону України «Про банки і банківську діяльність» , норм цивільного законодавства України тощо. З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічного наданих доказів, оцінивши їх належність, достовірність, достатність та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із правовідносин, що випливають з даних обставин справи, та норми права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, прийнявши до уваги, що факт підписання заяви [PERSON] № 001-15002-240713 від 24.07.2013 року не свідчить про укладання ним кредитного договору та факт отримання кредиту, адже в матеріалах справи відсутні докази наявності складання первинних документів фінансовою установою, а приєднаний розрахунок заборгованості у вигляді Витягу з Реєстру передачі прав вимоги не є належним доказом, а отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. В свою чергу, суд не надає оцінки пропуску строку позовної давності, з огляду на безпідставності заявлених позовних вимог ТОВ «Расвен Інвест Україна» по суті, та відмові в задоволенні позову саме за таких обставин. Розподіл судових витрат У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного та у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed