Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

У грудні 2021 року позивач в інтересах якого діє адвокат Кривенко І.М. звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначили, що 14.08.2018 року позивач [PERSON] був прийнятий електрогазозварником на підприємства відповідача та 01.08.2019 року у межах товариства переведений оператором комп`ютерного набору. 26.03.2019 року о 10-45 годині під час виконання своїх трудових обов`язків із позивачем стався нещасний випадок, який відповідно до Акту про нещасний випадок від 12.04.2019 року, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Як вбачається з історії хвороби у [PERSON] було встановлено діагноз: поєднана травма ЗТК, забій передньої черевної стінки, відкритий уламковий перлом лівої гомілки, розтрощення м`яких тканин лівої гомілки, шок 4 ст., гранулюючи рани лівої гомілки, також позивачу було зроблено 4 операції. Під час травми позивачу значно пошкоджено ліву ногу, він перебував у лікарні понад 2 місяці. Висновком МСЕК від 10.07.2019 року [PERSON] первинно встановлено 70 % втрати професійної працездатності та ІІ групу інвалідності. При повторних переоглядах, згідно довідок МСЕК від 01.07.2020 року та 28.07.2021 року [PERSON] залишено 70 % втрати професійної працездатності та ІІ групу інвалідності до 01 серпня 2022 року. Позивач зазнає, що весь час має нестримну фізичну та моральну біль, не має змогу жити повноцінним життям з повсякденними звичками, оскільки став інвалідом та через травму не може переміщатися по сходах, нога не згинається у суглобах, болять кістки всієї ноги. Через нещасний випадок порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, не має можливості робити фізичні навантаження, не має змогу допомагати дружині по господарству та доглядати онука, має загальну слабкість, поганий сон. Крім того, позивач важко приймає той факт, що його фізичний стан не покращується, що також позначається на його душевному стані. З урахуванням глибини, характеру та тривалості душевних страждань, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 273 000 грн., а також стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача скористався правом надання відзиву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що комісією в ході проведення розслідування було встановлено, що винним у настанні нещасного випадку був сам позивач, який не подбав про особисту безпеку, тобто в діях позивача наявна груба необережність. Позивача було забезпечено належними, безпечними та здоровими умовами праці, підприємство створювало належний рівень промислової безпеки на підприємстві та безпосередньо на будівельному майданчику, де стався нещасний випадок. Позовна заява та додатки до неї не містять ані доказів, ані посилань наявності вини відповідача. Крім того, позивачу після отримання травми було надано першу долікарську допомогу, яка врятувала йому життя, а також підприємством відповідача було організовано позивачу належну увагу у лікарні, оскільки відповідачем було оплачено все лікування та медичні препарати (вартість приблизно 160 000 грн.). Також, позивача не було залишено у період його одужання, беручи до увагу те, що позивач є єдиним годувальником сім`ї його було переведено на іншу посаду - оператора комп`ютерного набору, при цьому, що позивач фактично не виконував вказану роботу, але кошти у розмірі 15 000 грн. протягом року отримав. На думку відповідача, виплата за період з 01.08.2019 року по 18.09.2020 року у розмірі 180 000 грн. за те, що позивач фактично не виконував роботу оператору комп`ютерного набору і є компенсацією моральної шкоди і звертаючись із позовною заявою майже через 2,5 роки після одужання є способом збагачення за рахунок іншої особи. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в розмірі 273 000 грн. є завищеним та таким, що не відповідає принципу розумності, справедливості та співмірності. Стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. відповідач вважає безпідставними, оскільки з договору про надання професійної правничої допомоги є незрозумілим чому вартість однієї роботи адвоката у різних випадках коштує по різному, а також адвокатом необґрунтовано взяла кошти з клієнта за участь у 2-х засіданнях, при цьому, що наявне клопотання про розгляд справи без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 14.08.2018 року по 01.08.2019 року працював електрогазозварником у ТОВ "Метком Інвест"; з 01.08.2019 року по 18.09.2020 року - оператором комп`ютерного набору. 18.09.2020 року звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11). 26 березня 2019 року о 10-45 годині під час виконання трудових обов`язків з позивачем, стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується Актом проведення розслідування нещасного випадку від 12 квітня 2019 року, що складений за формою Н-5 (а.с.14-17). Пунктом 3 Акту встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок: 26.03.2019 року о 08 год. 00 хв. [PERSON] після отримання завдання прибув на місце виконання робіт приблизно о 8 год. 45 хв., а саме до котловану під фундамент холодильника МНЛЗ 2 мiж рядами D-E в осях 9-10. Не дочекавшись дозволу на виконання тимчасових вогневих робіт приступив до виконання завдання, а саме почав зрізати арматуру за допомогою газового рiзака, близько 10 год. 40 хв. він побачив бочку, яку треба було підготувати під дренаж. Не перевіривши стан бочки, почав відразу зрізати кришку. В цей час стався гучний хлопок, зірвало кришку бочки, якою травмувало [PERSON] . До приїзду швидкої [PERSON] працівниками суміжноi дільниці була надана перша домедична допомога . Згідно пункту 10 Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 12 квітня 2019 року за формою Н-1 встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є: [PERSON] , електрогазозварник ТОВ "БК Метком" Інвест , не подбав про особисту безпеку, тим самим порушив п.1.10, п. 2.4 «Інструкції з охорони праці для електрогазозварика № 2 ОП», затвердженої наказом директора № 14 ОП від 14.12.2017 року, а саме: п.1.10 «Інструкції з охорони праці для електрогазозварика № 2 ОП», згідно якої електрозварник зобов`язаний дбати про особисту безпеку оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства та п. 2.4. згідно якого при необхідності зварювання емностей яких знаходилася горюча рідина, необхідно ретельно про гарячою водою з каустичною содою, просушити та провітрити та пiсля цього ємність необхідно перевірити для підтвердження відсутності небезпечної концентрації шкідливих речовин. [PERSON] , майстер дільниці - ТОВ "БК Метком" Інвест", який здійснив допуск працівника до виконання робіт підвищеної небезпеки без оформлення наряду-допуску на виконання тимчасових вогневих робіт, чим порушив вимоги посадової інструкції п.2.9., п.2.10., п.2.14, затвердженої наказом директора ТОВ "БК Метком" Інвест" [PERSON] 1 ВК від 11.12.2017 року, а саме: п.2.9 згідно якого ознайомлює підлеглих працівників та тих, хто буде виконувати роботи з проектом виробництва робіт (далі ПВР), забезпечує організацію робіт згідно ПВР та чинних нормативно-правових актів з охорони праці; п.2.10 - видає підлеглим виробниче завдання та слідкує за дотриманням усіх правил охорони праці, пожежної безпеки, санітарної гігієни під час його виконання; п.2.14 - організовує, керує та контролює безпечне виконання будівельно-монтажних робіт, що проводяться підлеглими робітниками, дотримання вимог нормативних актів з охорони праці, пожежної безпеки, електробезпеки, виробничої санітарії. Згідно довідки МСЕК від 10.07.2019 року [PERSON] первинно встановлено 70 % втрати працездатності з 08.07.2019 року по 01.01.2020 року з наступним переглядом 01.07.2020 року та ІІ групу інвалідності (а.с.21). Згідно довідки МСЕК від 28.07.2021 року [PERSON] повторно встановлено 70 % втрати працездатності, ІІ групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01.08.2021 року по 01.08.2022 року з наступним переглядом 01.07.2022 року (а.с.22). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідача внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, тому наявні підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди саме за рахунок відповідача. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності доказів вини підприємства, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав трудове каліцтво. Посилання представника відповідача на добровільне відшкодування витрат, пов,язаних з лікуванням позивача після отриманої травми, а також переведення його більш легку працю та виплату заробіної плати за фактичної відсутності на робочому місця, не є підставою для відмови у позові та не звільняє відповідача від обов,язку відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку із нещасним випадком, який стався на підприємстві відповідача, позивачу [PERSON] встановлено 70 % втрати професійної працездатності та ІІ групу інвалідності, а отже внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача йому заподіяно моральну шкоду, оскільки у позивача змінилися умови життя, він став інвалідом та через травму не може переміщатися по сходах, він відчуває постійний біль у нозі. Також, не має змоги допомагати дружині по господарству та доглядати онука та важко приймає той факт, що його фізичний стан не покращується. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, характер страждань, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 70 %, ІІ групу інвалідності, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 200 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 2730 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Щодо позовних вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, ч.3 п.1 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 24.12.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Кривенко І.М.; акт виконаних (наданих юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 24.12.2021 року), згідно якого адвокат Кривенко І.М. надала позивачу наступні послуги, а саме: консультація з правових питань та наданий перелік документів для їх збирання, супровід та консультація під час збирання доказів - 1 год., вартість - 350 грн.; складання позовної заяви - 3 год. 30 хв., вартість - 5 000 грн.; складання заяви про розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін - 30 хв., вартість - 350 грн.; засвідчення копій документів долучених до позовної заяви - 30 хв., вартість - 350 грн.; участь адвоката у 2-х засіданнях - 2 год., вартість - 1000*2=2000 грн. Проте суд не може погодитись із наведеним актом в повному обсязі, оскільки вказана справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже відшкодування витрат, пов`язаних з участю адвоката у судових засіданнях є необґрунтованими. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, які були фактично понесені в сумі 6 000 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2000 гривень.

Outcome: partial