Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

20.01.2022 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав в с. Березова Рудка, Лубенського району, Полтавська область. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, з житлового будинку [ADDRESS] , позначений в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 90,7 кв. м, житловою площею 60,0 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: погребом «В», сараєм-літньою кухнею «Б», прибудовою до літньої кухні «б», «б1», «б2», сінник «Г», вбиральнею «Д», гаражем «Ж», прибудовою «ж», огорожею «№1-5», водопроводом «№6», зливною ямою «№7». Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом проживання з ним за однією адресою. Для оформлення спадкових прав на будинок чоловіка позивач звернулася до приватного нотаріуса, але відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння, оскільки право власності на будинок спадкодавець за життя не зареєстрував. З огляду на вищевказане, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] по вул. Шевченко в с. Березова Рудка Лубенського району Полтавської області, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 90,7 кв. м, житловою площею 60,0 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: погребом «В», сараєм-літньою кухнею «Б», прибудовою до літньої кухні «б», «б1», «б2», сінник «Г», вбиральнею «Д», гаражем «Ж», прибудовою «ж», огорожею «№1-5», водопроводом «№ 6», зливною ямою «№7». Представник позивача [PERSON] адвокат Коваль В.І. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] , залучені до участі у справі ухвалою суду від 10 лютого 2022 року у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви у яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Судом на підставі копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9), який згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] був чоловіком позивача (а.с. 10), а отже [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На майно померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Михайліченко Т.М. заведена спадкова справа № 171/20211, спадщину за законом прийняли: дружина померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] . Про інших спадкоємців невідомо, заповіт померлим за життя не складався і не посвідчувався. Між спадкоємцями було посвідчено договір про поділ спадщини згідно якого земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 532880701:01:002:0202, переходить у власність дружини померлого - [PERSON] (а.с. 39). Проте, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с. 23, 35-39). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно копії довідки, виданої виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області 27.10.2021, [PERSON] , [INFO] , дійсно на час його смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті та шість місяців потому за цією ж адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - невістка; [PERSON] , [INFO] - онук (а.с. 38). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що чоловік позивача [PERSON] побудував будинок [ADDRESS] , підтверджується копією дозволу на проведення робіт, який видано виконавчим комітетом Березоворудківської сільської ради Полтавської області та копією рішення виконавчого комітету Березоворудківської Ради народних депутатів Полтавської області від 20.08.1995 (а.с. 20-21). Згідно виписки з погосподарської книги № 1 с. Березова Рудка Лубенського району Полтавської області, житловий будинок в [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 2001-2005 роки, (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 2006-2010 роки, (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 2016-2021 роки рахувався за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 22). Згідно Інформаційної довідки КП «Лубенське Міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 08.11.2021 року № 2621 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до абз. 9 п. 3.1 Листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Отже, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Чоловік позивача [PERSON] набув право власності на вказаний вище житловий будинок до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності Цивільним Кодексом України. Так, на дату побудови житлового будинку - 2001 рік, питання набуття права власності та реєстрації будинків регулювалися «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5. Згідно п. 1 Розділу І «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Зазначеним нормативним актом передбачалось державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд, крім положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, має керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, у даному випадку зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування". Згідно положень ст. 12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 12 листопада 2021 року (а.с. 11-16). З огляду на зазначене, реєстрація житлового будинку, побудованого у 2001 році, у облікових документах селищної ради (облікова картка домогосподарства), наявність технічного паспорта на житловий будинок, вказують на те, що спірним майном є будинок побудований у відповідності до вимог діючого на час будівництва законодавства, в якому проживав спадкодавець із сім`єю і який був власністю спадкодавця. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачу з незалежних від нього причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але ніхто, крім неї на спадщину не претендує і вона бажає її прийняти, при цьому обраний позивачем спосіб захисту її прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на житловий будинок [ADDRESS] , позначений в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 90,7 кв. м, житловою площею 60,0 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: погребом «В», сараєм-літньою кухнею «Б», прибудовою до літньої кухні «б», «б1», «б2», сінник «Г», вбиральнею «Д», гаражем «Ж», прибудовою «ж», огорожею «№1-5», водопроводом «№6», зливною ямою «№7». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем вимога про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат не заявлялася, тому їх слід залишити за позивачем.

Outcome: approved