Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року, було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дитина - дочка [PERSON] [INFO] , яка вже досягла повноліття та на даний час навчається у на 2-му курсі ОС "Бакалавр" денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Відповідач не надає коштів на її утримання, хоча зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. А тому, просить суд стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду та проводити до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відповідач не має сталого заробітку та не в змозі сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 26 березня 1994 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року, було розірвано (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Встановлено, що [PERSON] [INFO] , досягла повноліття та на даний час навчається на 2-му курсі ОС "Бакалавр" денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Термін закінчення навчання 30 червня 2024 року. Дана обставина підтверджується довідкою №1259 від 07 жовтня 2021 року (а.с.5). Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частина 1 статті 182 Сімейного кодексу України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в ході судового розгляду та не спростовано представником відповідача, відповідач інших утриманців не має, за віком та станом здоров`я є працездатним, що, у свою чергу, не позбавляє його можливості працевлаштуватися для покращення свого матеріального становища. Посилання представника відповідача, на ту обставину, що відповідач на даний час не працює та не отримує жодного доходу, є підставою лише для зменшення розміру аліментів. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду та проводити до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дочки, обставинам справи і вимогам Закону. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial