Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

18.11.2021 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з 01.07.2017 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 26799,46 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та підключені до централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. За період з 01.07.2017 р. по 30.09.2021 р. року відповідачі мають заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 26799,46 грн., яку вони сплатили. У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути в [PERSON] , [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.07.2017 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 26799,46 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. (а.с. 14-15) Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванісов В.С. у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує, просить застосувати строки позовної давності до періоду з 01.07.2017 року по 02.11.2018 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви представників позивач та відповідача по справі, приходить до такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та підключені до централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. (а.с. 12, 13) Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району м. Запоріжжя у період з 01.07.2017 року по 30.09.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 26799,46 грн., за цей період відповідачі не здійснили жодної оплати за отримані послуги, отже заборгованість за отримані послуги, становить 26799,46 грн. (а.с. 7). Факт надання комунальних послуг відповідачами не спростовується. Несення позивачем витрат, пов`язаних з наданням відповідних комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] підтверджується: відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою. (а.с. 6) Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 18, 20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. При цьому суд виходить з того, що квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі не зверталися. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення (гаряче водопостачання) відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак оплата цих послуг в повному обсязі не здійснювалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг і наявності перед ним заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено представником відповідача [PERSON] - адвокатом Іванісовим В.С., суд дійшов наступних висновків. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із розрахунку заборгованості , який міститься в матеріалах справи встановлено, що позивач - Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району м. Запоріжжя у період з 01.07.2017 року по 30.09.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 26799,46 грн., за цей період відповідачі не здійснили жодної оплати за отримані послуги (а.с.7)., а відтак з 01.07.2017 року (ч.1 ст.253 ЦК України) почався перебіг трирічного строку позовної давності, який з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України і закінчився 18.11.2018 року, що свідчить про подачу позовної заяви до суду після спливу строку позовної давності. Доказів наявності будь-яких поважних причин, через які позивачем було пропущено строк позовної давності за цей спірний період, суду не надано. За захистом своїх прав та законних інтересів Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району м. Запоріжжя звернулось до суду згідно штампу на позовній заяві - 18.11.2021 року з урахуванням встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності у три роки суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості, яка утворилась за період з листопада 2018 року по листопад 2021 року у сумі 18423,69 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і з відповідачів в рівних частках на користь позивача Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району м. Запоріжжя підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 18423,69 грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 26799,46 грн., задоволено на суму 18423,69 грн.) 2270 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 18423,69 грн./ 26799,46 грн.=1560,54 грн.

Outcome: partial