Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2021 року [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 19 квітня 2021 року [PERSON] з додатку «ДІЯ» дізналася про те, що відносно неї Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем було відкрито виконавче провадження ВП №65191332 від 19 квітня 2021 року. Виконавче провадження було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису від 05.04.2021 року № 88651, вчиненого приватним нотаріусом Головкіною Я.В. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість у розмірі 13 600,00 грн. На переконання позивача, заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки позивач не підписувала жодного нотаріально посвідченого договору із відповідачем; на адресу позивача не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. Крім того, позивач посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 робить висновок про те, що строк кредитування згідно Договору № 319673 від 18.06.2019 тривав 30 днів з 18.06.2019 до 18.07.2019, і в межах даного строку кредитування борг міг зрости за процентами лише до 4 012,00 грн., однак відповідачем безпідставно нараховані проценти, що встановлені умовами кредитного договору, поза межами строку кредитування. Посилаючись на указані обставини, які разом у сукупності та кожна з них окремо є підставою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 05.04.2021 року №88651, вчиненого приватним нотаріусом Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в розмірі 13600 грн., просить задовольнити позовні вимоги. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року в даній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28 липня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №88651, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Качай гроші» заборгованості в розмірі 13 600,00 грн. Стислий виклад позиції відповідача 17 листопада 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про те, що кредитний договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис нотаріуса, укладався між сторонами із дотриманням усіх положень законодавства. Оскільки відповідно до приписів цивільного законодавства договір є обов`язковим до виконання, ТОВ «Качай гроші» свої зобов`язання виконало та надало позивачу позику в розмірі 4 000,00 грн., однак з іншого боку в термін, встановлений договором, позичальником кредитні кошти товариству не були повернуті, що і стало підставою для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. За твердженням відповідача, товариство не є належним відповідачем у справі, оскільки по суті є лише заявником, який формує пакет певних документів для звернення до нотаріуса, а останній визначає їх достатність, обґрунтованість та відповідність до закону. Поряд із вкачаними обставинами, відповідач стверджує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису виконав вимоги чинного законодавства України. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 05 квітня 2021 року Головкіною Яною Вікторівною, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року №1172, запропоновано звернути стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, який зареєстровано в реєстрі за № 88651: з громадянки України, якою є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, яка є боржником за Кредитним договором 319673 від 18 червня 2019 року, укладеним з ТОВ «Качай гроші», ідентифікаційний код юридичної особи 41697872, місцезнаходження: 03150, місто Київ, вул. Федорова Івана, буд. 64/16, офіс 311, реквізити: IBAN [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, заборгованість за Кредитним договором 319673 від 18 червня 2019 року. Крім того, у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за Кредитним договором 319673 від 18 червня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 жовтня 2019 року по 23 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 13 600,00 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 7 200,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 2 400,00 грн. При цьому судом встановлено, що кредитний договір № 319673 від 18 червня 2019 року сторонами в нотаріальному порядку не посвідчений. У подальшому, 09.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем відкрито виконавче провадження №65191332 на підставі виконавчого напису №88651, що виданий 05.04.2021 Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору №319673 від 18 червня 2019 року. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Як встановлено судом, укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, при цьому суд враховує, що відповідач зворотного суду не довів, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). У позові також позивач не погоджується з розміром заборгованості, яка вказана у спірному виконавчому написі. Відповідач не надав до суду належних письмових доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на поданих суду розрахунках суми кожної складової боргу (період нарахування, ставка відсотків та розмір комісії), відомостях про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань, що має підтверджуватись випискою про рух коштів по рахунку боржника. Отже, вказана у виконавчому написі загальна сума кредитної заборгованості є спірною. За таких обставин, приватний нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, за твердженням позивача, остання не отримувала письмову вимогу про усунення порушень, що виникли за кредитним договором, укладеним з відповідачем. На спростування зазначеного відповідачем не доведено належними та допустимими доказами отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення позичальника. За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору в суду відсутні, однак, за наявності таких би відомостей, у позивача існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача. Щодо твердження відповідачем про те, що він є неналежним відповідачем у даній справі, суд враховує позицію постанови Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17, де відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже, дане заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог спростовується. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн за подання позову немайнового характеру та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума у розмірі 1 362,00 грн. Крім того, в матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги №2198 від 23.07.2021року, що укладений між позивачем та адвокатом Яреськом Т.В., де в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу зокрема, але не виключно, щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства). Відповідно до копії додатку №1 до договору про надання правової допомоги №2198 від 23.07.2021 року вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 5 000,00 грн. За домовленості сторін до зазначеної суми не входить вартість відвідування адвокатом судових засідань, що складає 1 000,00 грн. за кожне судове засідання, що сплачується окремо в порядку, узгодженому сторонами. Відповідно до п. 7.5. додатку №1 до договору про надання правової допомоги №2198 від 23.07.2021 року підтвердженням отримання гонорару від клієнта є розрахункова квитанція, відривна частина якої, що містить перелік послуг та суму оплаченого гонорару, надається клієнту, а невідривна частина залишається в адвоката. На підтвердження вказаного факту, представником позивача долучено до матеріалів справи копії розрахункової квитанції №26/07/21 від 26.07.2021 року, яка, на переконання суду, є належним доказом, що підтверджує проведені розрахунки між сторонами договору про надання правової допомоги, оскільки містить підписи сторін та печатку адвоката, і, як наслідок, є судовими витратами, які понесені позивачем під час розгляду даної судової справи. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved