Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

18.11.2021р. АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 96 334,04 грн. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.12.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 67). В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилалася на те, що 21.01.2021р. між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000482003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 21.01.2026р., сплативши проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках. Згідно умов укладеного договору, сума виданого кредиту складає 74 400 грн., строк кредитування 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 21.01.2026р., цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 21.01.2021р. по 20.05.2022р. - 5% від суми кредиту; з 21.05.2022р. по 20.08.2023р. - 4% від суми кредиту; з 21.08.2023р. по 20.11.2024р. - 3% від суми кредиту; з 21.11.2024р. по 21.01.2026р. - 1,95% від суми кредиту. Процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Позивач зі свого боку виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачці кредитні кошти шляхом зарахування коштів на рахунок відповідачки та надання останній банківської карти, проте відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала та позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, яка станом на 21.10.2021р. складала 96 334 грн.04 коп., з яких: залишок строкового кредиту - 73 381грн.58 коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн.; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720 грн.; залишок простроченого кредиту - 632 грн.10 коп.; залишок прострочених відсотків - 0,30 грн; залишок прострочених комісій - 18 600 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки разом з понесеними ним судовими витратами у розмірі 2 270 грн. В судові засідання 31.01.2022р. та 15.03.2022р. представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. 12.01.2022р. до суду надійшла заява представника позивача - Борейко Н.О. (діє на підставі довіреності від 22.12.2021р - а.с. №70), в якій представник позивача зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. №69). В судові засідання 31.01.2022р. та 15.03.2022р. відповідачка двічі поспіль не з`явився. Про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації підтвердженою відповіддю ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 03.12.2021р.(а.с.№66) конверти з судовими повістками були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за адресою" (а.с.№74, 80). Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.01.2021р. [PERSON] підписала Заяву-згоду №1167620 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, відповідно до якої надала згоду на укладення універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у позивача (а.с. №22). 21.01.2021р. між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000482003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 21.01.2026р., сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором у встановлених даним договором розмірах і строках. Згідно умов договору, сума виданого кредиту складає 74 400 грн., строк кредитування 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 21.01.2026р., цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 21.01.2021р. по 20.05.2022р. - 5% від суми кредиту; з 21.05.2022р. по 20.08.2023р. - 4% від суми кредиту; з 21.08.2023р. по 20.11.2024р. - 3% від суми кредиту; з 21.11.2024р. по 21.01.2026р. - 1,95% від суми кредиту. Процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних (а.с. №14-15). Відповідно до п.1.3 кредитного договору № 22031000482003 банк формує Графік платежів, який викладений в розділі 4 цього договору. Згідно з п.1.4 кредитного договору № 22031000482003 кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ "Банк Кредит Дніпро". Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Також, 21.01.2021р. відповідачкою було погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту "Кредит готівкою, Промо зі страховкою (25-75)", в якому відповідачка отримала інформацію щодо надання кредиту, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок проведення кредиту (а.с. №12-13). Позивач зі свого боку виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачці кредитні кошти шляхом зарахування коштів на рахунок відповідачки та надання останній банківської карти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві представник позивач просила стягнути з відповідачки достроково суму заборгованості за договором, яка станом на 21.10.2021р. складала 96 334 грн.04коп., з яких: залишок строкового кредиту - 73 381грн.58коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн.; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720грн.; залишок простроченого кредиту - 632грн.10коп.; залишок прострочених відсотків - 0,30грн.; залишок прострочених комісій - 18 600грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№49), який долучений до позовної заяви. При ухваленні судом рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Згідно умов кредитного договору № 22031000482003 від 21.01.2021р. та Графіку платежів, строк кредитування становить 60 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту - 21.06.2026р. Порядок та строки повернення позичальником кредиту встановлено Графіком платежів, а саме шляхом внесення суми щомісячного платежу. Отже, звернувшись в листопаді 2021р. з позовом до суду, представник позивача просила достроково стягнути з відповідачки залишок суми кредиту, в тому числі за платежами, строк виконання яких не настав. Як вже встановлено судом, між сторонами було укладено кредитний договір на суму - 74 400 грн. з цільовим призначенням кредиту - споживчі потреби, строком на 60 місяців. Відповідно до п.11 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування споживчий кредит" (який набрав чинності з 10.06.2017р.) споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У розумінні ст.3 Закону України "Про споживче кредитування" цей Закон не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 7) кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави. Враховуючи наведене та умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які пов`язані з отриманням (поверненням) виданого [PERSON] кредиту за договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. поширюється Закон України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи закону дають підстави для висновку, що спеціальні норми Закону України "Про споживче кредитування" ч.4 ст.16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору та на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за Угодою) встановили обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, строк платежів яких не настав. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції чинній до 10.06.2017р.), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Частина 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" фактично містить такі ж вимоги, як і частина 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", яка також встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. До договорів про надання споживчого кредиту, які були укладені після 10.06.2017р., норми Закону України "Про споживче кредитування" є спеціальними. Матеріали справи не містять доказів, що позивач, звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, як кредитодавець, дотримався вимоги ч.4 ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкового досудового врегулювання спору та у письмовій формі повідомив відповідачку про затримку сплати споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачки підлягає лише та частина заборгованість по тілу кредиту, процентам та комісії у відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21.10.2021р., яка виникла на дату звернення позивача до суду з відповідним позовом (строк виконання платежів настав), але у межах позовних вимог - станом на 18.11.2021р. В тій частині позовних вимог, яка стосується дострокового стягнення коштів, строк платежів яких не настав, суд вважає за необхідне відмовити. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21.10.2021р. прострочена заборгованість [PERSON] (з урахуванням сум внесених відповідачкою на погашення) становить: залишок простроченого кредиту - 632 грн.10коп.; залишок прострочених відсотків - 0,30 грн; залишок прострочених комісій - 18 600грн., отже, загальна прострочена заборгованість відповідачки по платежам, строк виконання, яких настав станом на 21.10.2021р., становить 19 232 грн.40 коп. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 19 232 грн.40коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 453 грн.19 коп. (19 232гр.40коп. х 2 270 грн. : 96 334 грн.04 коп. = 453 грн.19 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: partial