Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 3% річних за період з 15.01.2018 по 14.01.2021 в сумі 16 398, 52 доларів США; індекс інфляції в сумі 7215,43 грн.; 3% річних в розмірі 3258,39 грн.; судовий збір в сумі 7027,27 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», відповідно до статті 5.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 січня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 10641110033001921 про державну реєстрацію припинення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ДЕМАРК» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим) та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 30-054. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 160 000,00 доларів США., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору рішенням Московського районного суду м. Харкова, після перегляду Апеляційним судом Харківської області було стягнуто з відповідача на користь банку 182 205,75 доларів США та 34 384, 31 грн. пені. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу майна неплатоспроможного банку (Протокол електронних торгів №UA-EA-2019-04-02-000005-b від 11.04.2019 року), 13 травня 2019 року між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №30-054. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» стало ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», яке набуло право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 30-054 від 01 квітня 2008 року, зокрема, п. 2.2 Договору визначено, що сторони домовились, що права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: вимоги по нарахуванню та стягненню процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувану в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, права на отримання повернутих (невикористаних) авансових внесків, сплачених судових зборів тощо. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ФК «Паріс», представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки. Так, особисто відповідачем [PERSON] 22.07.2021 року було отримано копію ухвали про відкриття у справі разом із позовною заявою з додатками. Крім того, слід зазначити, що відповідач [PERSON] двічі приходив до суду та розписувався у явочних листах, неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду, останній раз 22.02.2022 року, з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та відсутністю представника, проте доказів поважності неявки суду не надав. Відзив на позов не подав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 30-054. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 160 000,00 доларів США., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 30-054 від 01.04.2008 року, ПАТ «Банк «Демарк» вимушено було звернутись до Московського районного суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2011 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ Банк «Демарк» суму заборгованості в розмірі 182205 (сто вісімдесят дві тисячі двісті п`ять) доларів США 75 центів та 139196 (сто тридцять дев`ять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 45 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2012 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2011 року змінено: скасовано його в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» штрафу в розмірі 99 000 грн. та в задоволенні позову в цій частині відмовлено; так, в резолютивній частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» пені за несплату відсотків зменшено зі 139196,45 грн. на 34384,31 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. За змістом договору № 30-054 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019 ПАТ «Банк «Демарк» відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «ФК «Паріс» належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку первісного кредитора до позичальників/іпотекодавців/заставодавців/поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. У додатку № 1 до договору № 30-054 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019 року боржником зазначений [PERSON] за кредитним договором № 30-054 від 01.04.2008, укладеним між Банк «Демарк» та [PERSON] . Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора станом на 20.05.2019 становить 310084,64 доларів США грн., в тому числі: заборгованість по кредиту за період з 01.04.2008 року по 20 травня 2019 року включно 142 389,54 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 20 трвіня 2019 року становить 3 754 556,15 грн.; заборгованість по процентам за період з 01 квітня 2008 року по 20 травня 2019 року включно 167 695,10 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 20 травня 2019 року становить 4 421 818, 27 грн.; 221 735, 83 грн. в тому числі: заборгованість п нарахованим штрафам, пені за період з 01 квітня 2008 року по 20 травня 2019 року включно 221 735,83 грн.; заборгованість по комісіям за період з 01 квітня 2008 року по 20 травня 2019 року включно 0,00 грн. 15.01.2021 року ТОВ «ФК «Паріс» надіслало на адресу відповідача повідомлення вих. № 30-054-1 від 15.01.2021 року про необхідність з 20 травня 2019 здійснювати усі платежі за реквізитами нового кредитора. Також 15.01.2021 ТОВ «ФК «Паріс» надіслало на адресу відповідача вимогу про необхідність погасити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 182205,75 доларів США та 36204,31 грн.; 3 % річних за користування грошовими коштами у доларах США за період з 15.01.2018 року по 14.01.2021 року 16 398,52 доларів США; 3% річних за користування грошовими коштами за період з 15.01.2018 року по 14.01.2021 року 3258,39 грн.; інфляційні витрати за період з 15.01.2018 року по 14.01.2021 року 7215,43 грн. \~ \~ \~ \~ Вказані вище вимоги відповідачем не були виконані, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. За змістом ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Отже, ТОВ «ФК «Паріс» за договором № 30-054 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019 набуло прав нового кредитора за кредитним договором № 30-054 від 01.04.2008 року, укладеним між ВАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] . Наведене свідчить, що ТОВ «ФК «Паріс» вправі звертатися до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] . Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п.54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу направлялася вимога про необхідність погасити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги прострочену заборгованість за кредитним договором. Однак дані вимоги залишилась без відповідного реагування зі сторони відповідача. Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що дає право на стягнення 3 відсотків річних від простроченої суми за кредитом з [PERSON] . З огляду на те, що відповідач прострочив погашення кредиту за договором № 30-054 від 01.04.2008, належним чином не повернув отримані в кредит грошові кошти, тобто не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних нарахованих за період з 15.01.2018 по 14.01.2021 в сумі 16 398,52 доларів США та інфляційних нарахувань в сумі 7215,43 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3258,39 грн. не підлягають задоволенню, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial