Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Рух справи 17.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 15.03.2021, за підписом позивача - [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача: - відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 62 932,00 грн; - відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн; - 1 500,00 грн за оплату «Складання звіту про оцінку вартості майнового збитку ТОВ «Ай Експерт»; - витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн; - витрати на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). 18.06.2021 року до суду надійшло клопотання позивача, у якому він посилається на те, що, виходячи зі змісту відзиву відповідача ЖЕД «Батиївське» на позовну заяву, вважає за необхідне замінити первісного відповідача на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» (код ЄДРПОУ: 35756919; 03186, м. Київ, вул. Левка Мацієвича, 6). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.07.2021, за клопотанням позивача по справі здійснено заміну відповідача - житлово-експлуатаційну дільницю ЖЕД-903 «Батиївське» на належного - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва». Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В обґрунтування позовних вимоги позивачка вказує, що є співвласницею квартири [ADDRESS] . Зазначає, що 02.12.2020 в результаті неналежного утримання керуючою компанією (відповідачем) мережі теплопостачання, які знаходяться на горищі над відповідною квартирою, цій квартирі завдано матеріальної шкоди. Крім того, вказує про завдання шкоди майну, яке знаходилось на момент залиття в квартирі (меблі). Позивачка зауважує, що за її зверненням, обстеження квартири проводив співробітник керуючої компанії в її присутності, а також, в присутності адвоката Панова Л.В. Зазначає, що була змушена скористатись послугами спеціалістів для проведення оцінки завданої шкоди та визначення вартості завданої майнової шкоди. Розмір завданої майну шкоди в результаті залиття, згідно висновку експерта складає 62 932,00 грн. Зауважує, що відповідно до акту комісії від 04.12.2020, складеного працівниками ЖЕД причиною залиття квартири [ADDRESS] стало протікання води через пошкодження ділянки магістралі теплопостачання. Звертає увагу, що відповідно до п. 3.1, п. 3.2, п. 3.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідно зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Вказує, що в зв`язку з залиттям квартири їй завдано майнову шкоду: 1.Житлова кімната, загальною площею 33,6 кв.м. - зіпсовано стелю та стіни жовті сліди та відшарування шпалер. 2.Коридори загальною площею 4,6 кв.м. - зіпсовано стелю, стіни: жовті, чорні сліди та відшарування шпалер, пошкоджена паркетна підлога - підняття покриття та чорні щілини. 3.Кухня загальною площею 4,0 кв.м. - зіпсовано стелю та стіни - відшарування фарби. 4.Пошкоджені антресолі та коридорна шафа - сліди залиття та почорніння. 5.Санвузол загальною площиною 2,4 кв.м. - сліди залиття та почорніння. Наголошує, що згідно з вказаним актом ЖЕДу визнано залиття квартири, та що внаслідок залиття, квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Вказує, з згідно з Звітом про незалежну оцінку майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . від 28.01.2021 складеним експертом ТОВ "АЙ ЕКСПЕРТ" О.О. Михайлюком, висновок про вартість майнового збитку Позивача становить 62 932 ,00 грн. Зазначає, що за проведення експертизи нею сплачено 1 500,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями, а факт завданої майну шкоди підтверджується даними акту комісії ЖЕД та висновком експерта. Судові витрати на послуги адвоката в позові визначено таким чином: -складання претензії відповідачу - 1 000,00 грн; -складання позовної заяви - 3 500,00 грн; -надання усної консультації - 500,00 грн; Всього: 5 000,00 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди позивачка зазначила, що оскільки балансоутримувач не виконував належним чином покладені на нього функціональні обов`язки щодо ремонту та обслуговування будинку, що призвели до залиття квартири, це змушувало позивача звертатись з заявами та скаргами задля усунення недоліків. Відновлення нормального стану квартири, створення нормальних умов проживання потребує великих фінансових затрат, величезних зусиль та багато часу. Залиття квартири змусило Позивача звертатись до різних установ для обстеження квартири, для встановлення розміру заподіяної шкоди, за захистом своїх прав. Це завдало їй (позивачу) моральних страждань. Щодо правової позиції відповідача 12.08.2021 до суду від Керуючої компанії надійшов відзив на позовну заяву за змістом якої вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідач звертає увагу на те, що Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень, наданий позивачем викликає сумніви щодо його походження. Звертає увагу на те, що наданий звіт не містить розрахунків суми пошкоджених речей та не зрозуміло яким чином оцінювач вираховував суму 62 932,00 грн. При цьому, відповідач вказує, що зміст та форма звіту не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1» «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Окрім того, зауважує, що даний Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складений без участі представника Керуючої компанії, що на думку відповідача, сприяло порушенню прав останнього та проведенню упередженої незалежної оцінки розміру збитку. Також, відповідач вказує, у висновку про вартість майна зазначено, що приблизна шкала оцінки зносу елементів об`єкту оцінки до моменту настання випадку складає фізичний знос 41-60%, загальний фізичний стан об`єкту - незадовільний, загальна технічна характеристика - експлуатація елементів можлива лише при умові проведення їх ремонту. Тобто з висновку оцінки майна, наявному в матеріалах справи, вбачається, що спірна квартира перебувала в незадовільному стані ще до моменту залиття. Враховуючи даний факт висновок оцінки майна, яке було пошкоджено саме внаслідок залиття, не може відповідати реальним показникам, оскільки майно квартири ще до моменту залиття знаходилось в незадовільному стані з причини недбалого ставлення співвласників квартири до утримання житла та ігнорування проведення поточного ремонту, передбаченого чинним законодавством України. Тож, відповідач вважає, що цінність пошкодженого майна викликає сумніви та невідповідність реальному розміру збитку з тим висновком, який здійснений оцінювачем. Крім того, на думку відповідача, розмір пошкодження майна не може мати об`єктивну оцінку, оскільки не встановлена вартість майна до моменту залиття. При цьому відповідач вважає, що замовник, тобто позивач, самостійно на свій розсуд визначив пошкодження в квартирі та всі наслідки дійсні та недійсні зарахував як наслідки залиття. Таким чином, відповідач зазначає, що наданий позивачем Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не може бути належним та достовірним доказом у справі, оскільки містить відомості, які не відповідають дійсності та викликають сумніви щодо об`єктивної оцінки майна, яке постраждало саме внаслідок залиття по відношенню до загального незадовільного стану спірної квартири. З огляду на наведене відповідач вважає відсутнім причинно-наслідковий зв`язок між станом квартири та залиттям, яке сталося 02.12.2020. Разом з тим, відповідач зазначає, що після обстеження спірної квартири представниками ЖЕД № 903 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» позивачу було запропоновано провести роботи з ліквідації наслідків залиття в квартирі, однак він відмовився від запропонованих робіт, що, на думку відповідача, підтверджує намір останнього стягнути кошти з відповідача в розмірі, який значно більший та не відповідає реальним показникам пошкоджень по причині залиття та охоплює загальні показники незадовільного стану квартири. Щодо вимог щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідач вважає їх недоведеними, оскільки позивачем не надано доказів її завдання (чеків, сплачених рахунків, копія медичної картки, обґрунтувань). Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про право спадщини за законом від 23.06.2015 (а.с. 39), [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Актом від 04.12.2020, складеним комісією у складі: майстра технічної дільниці № 5 [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря [PERSON] , затвердженим в.о. начальника ЖЕД-903 Іваном Кіналь (а.с. 8), підтверджено, що 02.12.2020 відбулось залиття квартири [ADDRESS] ; причиною залиття є пошкодження лежака центрального опалення на технічному поверсі, яке виникло внаслідок тривалого терміну експлуатації труб будинку. Комісійним обстеженням встановлено, що в квартирі [ADDRESS] виявлені сліди залиття в приміщеннях: -коридор S-5,1 кв.м.: стеля шпалери - 1,4 кв.м, стіни шпалери - 4,95 кв.м.; -санвузол S-2,4 кв.м.: стеля водоемульсійне фарбування на якому видні плями - 1,35 кв.м., стіни клейове фарбування - 0,8 кв.м.; -кімната S-17,7 кв.м.: стеля шпалери - 7,4 кв.м., стіни шпалери - 11,3 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» для встановлення розміру завданих збитків внаслідок зазначеного залиття квартири. Відповідно до висновку Звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-29) вартість майнового збитку, завданого власнику майна, що знаходиться за вказаною адресою становить на дату оцінки 62 932,00 грн (а.с. 13). В порядку відшкодування завданої залиттям квартири шкоди позивач просить стягнути з відповідача суму майнового збитку, визначену у звіті (62 932,00), а також 1 500,00 грн витрат за складання такого звіту, 5 000,00 грн моральної шкоди та судові витрати. Норми права, які застосував суд та мотиви суду Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.05.2021 у справі справа № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20) цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25.08.2005 за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. За змістом Положення про житлово-експлуатаційну дільницю № 903 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», затвердженого наказом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - Положення) вбачається, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», зобов`язано оперативно реагувати на звернення громадян, вживати заходи по усуненню порушень, готувати обґрунтовані відповіді, у встановленому порядку проводити громадські слухання у сфері житлово-комунальних послуг (п. 5.2.42 Положення); організовувати та контролювати виконання робіт з технічного обслуговування конструктивних елементів, внутрішньо-будинкових систем ГВП і ХВП, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації (п. 5.2.4 Положення); здійснювати контроль за встановленням, збереженням загально будинкових приладів обліку теплової енергії та квартирних приладів обліку води та енергоносіїв (п. 5.2.6 Положення); визначати за погодженням з Підприємством порядок утримання , експлуатації та ремонту майна (п. 5.2.11 Положення), здійснювати експлуатацію будинків, споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно стандартів, нормативів і правил (п. 5.2.12 Положення); забезпечувати належний технічний стан інженерного обладнання будинків (п. 5.2.14 Положення); своєчасно вживати заходів для уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків, гуртожитків та їх інженерного обладнання (п. 5.2.15 Положення). Відповідно до ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджено та відповідачем фактично не заперечується факт залиття спірної квартири, відповідач не спростував своєї вини у залитті квартири позивача. Розмір завданих збитків, позивачка доводить Звітом про незалежну оцінку вартості майнового збитку, в якому зазначено, що оцінка виконана у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Відповідач заперечуючи дані, викладені у вказаному Звіті, проте іншого розрахунку та доказів щодо розміру завданої залиттям квартири шкоди не надав, питання про проведення судової експертизи не поставив, а отже належними та допустимими доказами визначену позивачем суму завданої шкоди не спростував. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд зазначає, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Процесуальне законодавство покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Також такий стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Відповідний підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ) ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Таким чином, під час розгляду справи позивачем доведено належними та допустимим доказами факт спричинення майнової шкоди, завданої з вини відповідача та її розмір, при цьому останнім не спростовано вини у її заподіянні та її розмір, а тому суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позову в цій частині. Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено факт залиття квартири, співвласником якої є позивач, з вини відповідача та невчинення ним заходів з відшкодування завданої шкоди. В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачкою доведено, що пережиті нею негативні емоції досягли певного рівня «страждань». На думку суду, залиття квартири в будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки викликає відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу для вчинення дій щодо відновлення стану квартири, а у разі відсутності на це відповідних ресурсів (як часових так і фінансових) - погіршення існуючого стану власника такого майна, що з великою долею вірогідності може відзначитись на психоемоційному стані власника пошкодженого майна. При цьому суд враховує, що залиття квартири мало місце ще 04.12.2020, та до моменту винесення даного рішення суду завданий майновий збиток не відшкодовано, тобто відповідне порушення є досить триваючим. З огляду на встановлене, у даній справі слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди. Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Outcome: approved