Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України її доньки, неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , без згоди батька дитини [PERSON] терміном до 2024 року (закінчення навчання у школі) та виготовлення їй для цього закордонного паспорту. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що в період з 24.04.1999 по 04.09.2020 перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей донька - [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] .. Вони з відповідачем та дітьми жили і працювали у Польщі. Діти були з ними та навчались у польській школі. На даний час донька продовжує навчатись у 6 класі початкової школи № 84 ім. Валеріана Лукашинського у Варшаві за адресою [ADDRESS] . Закінчення школи відбудеться у 2024 р. Маючи можливість приїхати в Україну до своєї бабусі назад повернутись у Польщу для продовження навчання вона не зможе, так як відповідач відмовився надати згоду на її виїзд. Відповідача викликали у Службу у справах дітей де він 09.09.2021 написав заяву, що не заперечує проти надання дозволу, однак згодом відмовився від надання такої згоди. При цьому такий взагалі не цікавиться життям доньки, її здоров`ям, не спілкується з нею. Також донька мала закордонний паспорт, однак його дія закінчується 26.10.2021 і виникла необхідність виготовлення нового паспорту, на що відповідач також згоди не дає. Представник позивача адвокат Маципура Г.І. у судове засіданні не з`явилась, подала заяву згідно якої просила, проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був судом належними чином повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованим листом з повідомленням, відзив на позов не подав. 05.01.2022 надіслав на адресу суду заяву згідно якої просив проводити розгляд справи у його відсутності у зв`язку з виїздом на заробітки. При цьому вказав, що надасть дозвіл на виїзд дитині тільки у його присутності і на території України, так як хоче бачити доньку. Представник третьої особи Скрицька Н.Б. у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомила, у попередньому судовому засідання не заперечила проти задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.09.2020 /а.с.7/ Під час перебування сторін у шлюбі у них народився син, [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 6/ Як вбачається з довідки від 02.09.2021, належним чином перекладеної з польської на українську мову, [PERSON] , [INFO] яка проживає за адресою [ADDRESS] . Прийнята до 5 класу у навчальному році 2020/2021. Заплановане закінчення школи відбудеться у навчальному році 2023/2024./а.с.13/ Також як вбачається з матеріалів справи [PERSON] було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон термін дії якого встановлено з 27.10.2017 до 27.10.2021./а.с.11/ З листа виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 3246/3.18 від 03.09.2021 адресованого [PERSON] вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] від 03.09.2021 щодо захисту неповнолітньої онуки [PERSON] , а саме зобов`язання батька надати згоду на виготовлення паспорту для дитини та надання дозволу на постійне проживання у Польщі, виконавчий комітет Стрийської міської ради повідомив, що з [PERSON] було проведено бесіду під час якої такий не заперечив проти виготовлення паспорту для його дочки [PERSON] на території України у його присутності, про що написав письмову заяву від 09.09.2021. Щодо надання дозволу батьком на постійне проживання дитини у Польщі виконавчий комітет не має повноважень на винесення рішень про такі зобов`язання. Крім цього, 28.09.2021 на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Стрийської міської ради, було розглянуто повторно заяву [PERSON] від 22.09.2021, щодо сприяння виготовлення паспорту для неповнолітньої онуки [PERSON] , оскільки батько надалі відмовляється надати згоду на його виготовлення. Як вбачається з копії витягу з протоколу № 21 комісії з питань захисту прав дитини виконкому Стрийської міської ради від 28.09.2021 комісія рекомендувала [PERSON] надати дозвіл на виготовлення паспорту для неповнолітньої дочки [PERSON] , 2007 р.н., щоб уникнути порушення прав дитини./а.с.14-15/ Позивач скористалась свої правом передбаченим ст. 4 ЦПК України та звернулась до суду з позовом, оскільки відповідач у добровільному порядку не надає згоди на виїзд неповнолітньої доньки на навчання за межі України у Республіка Польща. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Також у відповідності до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини. Крім цього ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приписами ст. 33 Конституції України задекларовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пункту 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, які уповноважені особа батьками здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави (держав) прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі. Відповідно до абз. 9 п.п. 2, п. 4 вказаних Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тобто, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивачка в своїй заяві просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька їхній доньці [PERSON] , [INFO] терміном до 2024 року, тобто до закінченні навчання у школі. Однак 28 серпня 2023 року дитині сторін виповнюється 16 років, після чого вона у відповідності до вимог чинного законодавства має право самостійно без згоди чи супроводу батьків виїздити за межі України, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині періоду з 29.08.2023 до 2024 є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вимогами ст. ст. 13, 76 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги у частині надання дозволу на виїзд за кордон [PERSON] без згоди батька підлягають частковому задоволенню, а саме слід надати дозвіл неповнолітній [PERSON] [INFO] , на виїзд за межі України у Республіку Польща для продовження навчання, без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] на період з моменту ухвалення рішення - 31.03.2022 року по 28.08.2023 року включно. Суд приходить до переконання, що надання дозволу на виїзд за межі України, а саме у Республіку Польща неповнолітньої доньки сторін [PERSON] дозволить їй навчатись у навчальному закладі у Республіці Польща, що буде відповідати її найвищим інтересам, та сприятиме її розвитку і в той же час не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини. Що стосується позовної вимоги у частині надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту [PERSON] , то суд зазначає наступне. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 170 від 28.02.2022 про «Деякі питання внесення інформації до паспорта громадянина України для виїзду за кордон" відповідно до статті 64 Конституції України, статей 121, 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану?, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні? затверджено Тимчасовий порядок внесення інформації до паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно якого встановлено, що на період дії воєнного стану та протягом року з дня його припинення або скасування: 1)перетин державного кордону може здійснюватися громадянами України в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, строк дії якого продовжено, а також дітьми на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон їх законних представників, до якого внесено інформацію про дитину; 2)постанова Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» може застосовуватися з особливостями, передбаченими цією постановою У відповідності до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років. Обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється, зокрема у разі закінчення строку дії паспорта для виїзду за кордон. Згідно п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Таким чином враховуючи той факт, що на даний момент часу позивач та відповідач не перебувають у зареєстрованому шлюбі обмін паспорту для виїзду за кордон неповнолітній [PERSON] може бути здійснено на підставі заяви - анкети позивачки з якою на даний час проживає неповнолітня дитина. Окрім цього, суд звертає увагу й на той факт, що Тимчасовий порядок визначає процедуру внесення до паспорта громадянина України для виїзду за кордон інформації про продовження строку його дії, а також до паспорта для виїзду за кордон батьків (одного з батьків), іншого законного представника дитини (далі - законні представники) інформації про дитину. Згідно п. 18 у разі закінчення строку дії паспорта для виїзду за кордон такий строк може бути продовжено до п`яти років на підставі заяви особи або її законного представника. Заява про внесення до паспорта для виїзду за кордон інформації про продовження строку його дії (далі - заява про продовження строку) за формою згідно додатком 3 подається разом з паспортом для виїзду за кордон до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, посольства або консульської установи України, за місцем звернення. Внесення до паспорта для виїзду за кордон інформації про продовження строку його дії здійснюється безоплатно в день звернення особи, на чиє ім`я оформлено паспорт, чи її законного представника. Окрім цього, до паспорта для виїзду за кордон законного представника може бути внесена інформації про дитину на підставі заяви законного представника, до паспорта якого вноситься така інформація. У зв`язку з вищенаведеним, врахувавши норми чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовної вимоги у частині наданні дозволу на виготовлення закордонного паспорту [PERSON] без згоди батька [PERSON] слід відмовити, у зв`язку з можливістю вирішення даного питання у позасудовому порядку. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved