Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] з посиланням на те, що у вересні 2020 року [PERSON] переїхала з села Брилівка Білоцерківського району на постійне проживання в належний йому (позивачу) будинок по [ADDRESS] . [INFO] в селі Велика Вовнянка [PERSON] померла, [INFO] в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №93/2021 її на майно. За заповітом, спадкоємцем Ѕ частини земельної ділянки [PERSON] , який спадщину прийняв, є [PERSON] .. Спадкоємцем другої черги за правом представлення є він (позивач). До спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] належить: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , 1961 року побудови, Ѕ частина земельної ділянки кадастровий номер 3224281200:02:001:0044, площею 1,8303 га; земельна ділянка кадастровий номер 3224281200:02:001:0045, площею 1,8335 га; земельна ділянка кадастровий номер 3224481000:02:006:0036, площею 3,12 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області; земельна ділянка кадастровий номер 3224481000:02:006:0037, площею 4,826 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. 28.07.2021 року із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої він звернувся до державного нотаріуса Ставищенської РДНК, на що отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через не доведення ним факту постійного проживання разом із спадкодавцею. Позивач просить встановити, що він, постійно проживав з [PERSON] на час її смерті, в будинку [ADDRESS] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, його представник [PERSON] до суду подав клопотання, в якому просить справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув, до суду від вказаної ради подано листи про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника за наявними матеріалами, позовні вимоги визнано. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. У вересні місяці 2020 року через погіршення здоров`я тітка позивача [PERSON] , [INFO] , переїхала з села Брилівка Білоцерківського району на постійне проживання в належний йому будинок по [ADDRESS] , отримувала медичні послуги в амбулаторії сімейної медицини с. Калинове КНП «Таращанський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» Таращанської районної ради Київської області, та постійно проживала без реєстрації у вказаному будинку до дня смерті, що підтверджується довідкою №01-3-1 від 05.01.2021 року Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 13), довідкою №2 від 05.01.2021 року Ставиїценської селищної ради Білоцерківського району Київської області, довідкою від 05.01.2022 року амбулаторії сімейної медицини с. Калинове КНП «Таращанський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» Таращанської районної ради Київської області (а.с. 14, 15), актами жителів села (а.с. 16-17). 16.12.2020 року в селі Велика Вовнянка Білоцерківського району Київської області [PERSON] , яка постійно до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] померла, що підтверджується копіями: довідки про причину смерті №45 виданої 16.12.2020 року амбулаторією сімейної медицини с. Калкнове КНП «Таращанський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» Таращанської районної ради Київської області (а.с. 18); свідоцтва про смерть [NUMBER] виданим 18.12.2020 року Таращанським РВ ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) (а.с. 19). Із копій спадкових справ щодо майна померлих [INFO] [PERSON] та 15.11.2011 року [PERSON] (а.с. 70-88) вбачається, що за заповітом, посвідченим 19.06.2019 року спадкоємцем Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер 3224281200:02:001:0044, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , який спадщину прийняв, є [PERSON] . Спадкоємцем другої черги за правом представлення (ч. 3 ст. 1266 ЦК України), є позивач [PERSON] , син померлого [INFO] брата спадкодавці [PERSON] .. 28.07.2021 року із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої позивач звернувся до державного нотаріуса Ставищенської РДНК, на що отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через не доведення факту спільного постійного проживання разом із спадкодавцею, шо підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 56). Із технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літер «А» загальною площею 48,2 м2, житловою площею 31,1 м2, 1961 року побудови, з прибудовою літер «а», та господарські споруди: погріб з шийкою літер «Г», сарай літер «В», сарай - прибудова літер «в» (а.с. 28-30). До спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] належать: Ѕ частини вищевказаного житлового будинку, що належала [PERSON] в силу прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , який спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] прийняв, але не оформив своїх прав; земельної ділянки кадастровий номер 3224281200:02:001:0045, площею 1,8335 га, наданої дня ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі рішення Ставищенського районного суду Київської області №378/1156/15-ц від 13.01.2016 року, вартістю 77859,07 гривень; земельної ділянки кадастровий номер 3224481000:02:006:0036, площею 3,12 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія IV-КВ №026954 виданого 17.12.2001 року Великововнянською сільською радою Таращанського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №506, вартістю 102129,50 гривень; земельної ділянки кадастровий номер 3224481000:02:006:0037, площею 4,826 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія IV-КВ №0269543 виданого 17.12.2001 року Великововнянською сільською радою Таращанського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №505, вартістю 65587,86 гривень (а. с. 25-27, 31-57, 69-113). Як вбачається з п. 5 ч. 2 статті 293, частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункт п`ятий частини другої ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається із п. "г" ч. 1 статті 81 ЗК України (від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Спадщина у відповідності до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно частини 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів (Постанова ВС від 01 серпня 2018 року справа № 212/9157/15-ц). Як вбачається з абзацу другого пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Пунктами 3.21, 3.22 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу П «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Верховний Суд у складі колегії судців Другої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 провадження №61-16069св20 зробив наступний правовий висновок. Встановивши, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за заповітом у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину, апеляційний суд помилково вважав, що вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню, незважаючи на те, що нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з цим Верховний Суд скасував судові рішення та повністю задовольнив позов. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] на момент своєї смерті фактично проживала з позивачем за місцем проживання останнього, а тому [PERSON] спадщину фактично прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті останьої, відтак позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього, згідно заяви його представника (а. с. 134).

Outcome: approved