Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

25.01.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 8280 та відповідно до якого з неї на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» запропоновано стягнути кошти в розмірі 26630,33 грн. На підставі даного виконавчого напису, 30.12.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68027393. Вважає, що спірний виконавчий напис є незаконним, оскільки такий вчинений не на оригіналі документу, що посвідчує її заборгованість перед кредитором. При цьому, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним, оскільки жодних правовідносин між нею та відповідачем не було. Враховуючи наведене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса, вчинений 22.09.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 8280 та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2022 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Третім особам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень щодо позову. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. 01.02.2022 року відповідачем ТзОВ «Вердикт Капітал» було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами. 02.02.2022 року третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С.С. було вручено ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами. 02.02.2022 року третій особі без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М. було вручено ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами. Станом на дату ухвалення даного судового рішення відзив на позовну заяву від ТзОВ «Вердикт Капітал» та письмові пояснення щодо позову від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на адресу суду не надходили. Заяви, клопотання про продовження строків подання відповідних процесуальних документів від учвачсників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи строки подання відзиву та пояснень на позовну заяву, які на даний час сплинули, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8280, яким із [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором № 1335618494701270, укладеним 10.10.2013 року між АТ «Фідобанк» та [PERSON] , в загальному розмірі 26630,33 грн. Із вищевказаного виконавчого напису вбачається, що стягувана заборгованість нарахована за період 11.12.2020 року по 25.08.2021 року та згідно укладених: Договору відступлення прав вимоги № 2 від 06.06.2014 року (між АТ «Фідобанк» та ТзОВ «ФК «Вендор»); Договору про відступлення прав вимоги № 25122019-ВР/ПК від 25.12.2019 року (між ТзОВ «ФК «Вендор» та ТзОВ «Профіт Капітал»); Договору про відступлення прав вимоги № 11-12/20 від 11.12.2020 року (між ТзОВ «Профіт Капітал» та ТзОВ «Вердикт Капітал») - її стягувачем наразі є ТзОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 8). На підставі вказаного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 30.12.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68027393 (а.с. 9), в межах якого 30.12.2021 року відповідними постановами: визначено до стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 10), накладено арешти на майно та кошти боржника (а.с. 11-13), звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 14). Заявлені позовні вимоги позивач[PERSON] обґрунтовує, зокрема, тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 - Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі - Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого учасниками справи суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. виконавчого напису від 22.09.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 8280, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, витрати пов`язані із забезпеченням доказів, як процесуальна дія, необхідниа для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносить до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 992,40 грн. та за звернення до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved