Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

13 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 10 лютого 2018 року вона уклала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі цього в сім`ї постійно відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинились з листопада 2020 року. З цього часу спільне господарство ними не ведеться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище. Судом отримано заяву відповідача про визнання позову. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 10 лютого 2018 року [PERSON] , 1994 року народження, та [PERSON] , 1996 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 50 (а.с. 9). Від подружнього життя сторони по справі мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що позивач разом з дочкою зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 4, 11, 12). Відповідач зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 18). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, а також того, що сторони спільне господарство не ведуть, відмовляються від поновлення та продовження подальших, у розумінні статті 3, частин 5, 6 статті 7, статті 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу частини 2 статті 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно зі статтею 113 СК України за клопотанням позивача після розірвання шлюбу їй необхідно залишити дошлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved