Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» (надалі - ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом») з вимогами визнати незаконним та скасувати наказ № 5044-к від 09.12.2021 ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» у частині відсторонення його від роботи на посаді інженера-дефектоскопіста І категорії Служби контролю металу, а також зобов`язати виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення, вирішивши в порядку розподілу судових витрат питання стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору у розмірі 1984,80 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 28500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є працівником ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», оспорюваним наказом його відсторонено від посади з 10.12.2021 з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби CОVID-19. Такий наказ позивач вважає незаконним, оскільки він суперечить вимогам ст.ст.3, 8, 19, 27, 43, 48, 64, 92 Конституції України, ст.23 Загальної декларації прав людини, ст.6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст.1 Європейської соціальної хартії та ст.ст.2, 5-1 КЗпП України. Кабінет Міністрів України згідно ст.116 Конституції країни не наділений повноваженнями приймати нормативно-правові акти, спрямовані на звуження або обмеження прав і свобод людини і громадянина, а тому постанова Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 є незаконною. Згідно з доводами позивача, карантин в Україні запроваджений незаконно, що тягне незаконність вказаного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, та, відповідно, Наказу Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021 як прийнятого на її основі. При винесенні оскаржуваного наказу відповідачем порушено вимоги ст.ст.22, 92 Конституції України та інших актів законодавства щодо засад рівності прав і заборони дискримінації, визначення прав, свобод та обов`язків виключно законами. Оскаржуваний наказ порушує положення Нюрнберзького кодексу, Загальної декларації про біоетику та права людини, Конвенції про права людини та біомедицину та внутрішнє законодавство України щодо добровільності участі у клінічних випробуваннях лікарських засобів - препаратів для специфічної профілактики коронавірусної хвороби, натомість оскаржуваним наказом працівника примушують до участі у медичному експерименті. Крім того, оскаржуваний наказ порушує вимоги ст.32 Конституції України, ст.6 Закону України «Про захист персональних даних», ст.11 Закону України «Про інформацію», ст.39-1 Основ законодавства України про охорону здоров`я, ст.286 ЦК України у частині порушення права на таємницю інформації про стан здоров`я, заборони вимагати надання особою даних про діагнози та методи лікування пацієнта. Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено можливість відсторонення осіб від роботи лише в порядку, передбаченому законом, і такий порядок передбачений у ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», він вимагає звернення відповідних посадових осіб державної санітарно-епідемічної служби з поданням у разі наявності підстав для відсторонення працівника, якому має передувати необґрунтована відмова особи від щеплення або ухилення від нього, і такого порядку додержано не було. Крім того, вакцинацію від коронавірусної хвороби не внесено до календаря щеплень. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» не містить професії позивача, не передбачає обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби CОVID-19. Висунення вимоги про вакцинацію по суті є зміною істотних умов їх праці, і в порушення ст.32 КЗпП України, позивач не був попереджений про таку зміну у встановлені законодавством строки. Ухвалою від 17.02.2022 у даній цивільній справі відкрито спрощене провадження. У відзиві ДП НАЕК «Енергоатом» зазначило, що вважає відсутніми підстави для задоволення позову, свою позицію обґрунтовує тим, що 01.11.2021 року наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» доповнено Перелік посад, що підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України вказаної хвороби, до якого віднесено також працівників підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83. До вказаного Переліку входить і ДП НАЕК «Енергоатом». На підставі вищезазначеного нормативно-правового акту, з 09.12.2021 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України, щеплення проти COVID-19 набуло статусу обов`язкового для працівників підприємства відповідача та його підрозділів, у тому числі і ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом». На виконання вимог законодавства щодо обов`язкової вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-I9, відповідачем 09.11.2021 було видано наказ № 4722-к «Про інформування щодо профілактичного щеплення проти COVID-19», яким зобов`язано керівників структурних підрозділів до 30.11.2021 повідомити працівників ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» про те, що з 09.12.2021 на виконання п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2021 № 1096) буде здійснене відсторонення від роботи працівників, які відмовлятимуться або ухилятимуться від вакцинації проти COVID-19. Позивач був проінформований про правові наслідки у випадку його відмови або ухилення від обов`язкового щеплення, шляхом оголошення йому 09.12.2021 змісту персонального попередження про необхідність надання документу щодо наявності профілактичного щеплення проти COVID-19, або медичної довідки про наявність протипоказань до вакцинації, через його відмову у отриманні даного документу. Вказаних у попередженні документів позивач не надав. Адміністрація ДП НАЕК «Енергоатом» зверталась до Міністерства охорони здоров`я з метою отримання роз`яснення щодо можливості допуску до роботи працівників, у яких відсутні документи про наявність щеплення, проте наявні документи у підтвердження негативного результату тестування на COVID-19, однак листом від 09.12.2021 відповідача проінформовано про те, що така можливість законодавством не передбачена. Так як позивач є працівником ВП «Рівненська АЕС», не надав документів про отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, не надав документів у підтвердження наявності протипоказань до вакцинації, відповідач зобов`язаний був відсторонити позивача від роботи. Оскаржуваний наказ відповідач вважає винесеним на підставах і в порядку, передбаченому чинним законодавством, він не має наслідком втручання у приватне життя позивача, не суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини. Дані про проведення щеплень не є даними про стан здоров`я особи, які не підлягають розголошенню, даними про особисте чи сімейне життя особи, не є примусом, в умовах визначеними обов`язковими щеплень для певних категорій осіб, тому не порушує права, свободи і інтереси позивача. У відзиві також заявлене клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши, що вимога про стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення стосується періоду з 10.12.2021 по 28.02.2022 включно, оскільки з 01.03.2022 його допущено до роботи та відновлено нарахування йому заробітної плати. Уточнені позовні вимоги позивач [PERSON] підтримав в повному обсязі та з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити, вбачаючи для цього достатні підстави. На думку позивача, при винесенні оскаржуваного наказу не було дотримано встановлену законодавством процедуру відсторонення, яка передбачає звернення уповноваженою особи санітарно-епідеміологічної служби до адміністрації підприємства з поданням про відсторонення, до того ж за змістом ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відсторонення в порядку цієї норми має стосуватись окремих працівників та видів робіт. Позивач наголошував на добровільності вакцинації від COVID-19 і допущенням у зв`язку з цим дискримінації відносно нього. Позивач, крім того, підтвердив своє ознайомлення з усіма наказами відповідача, що стосуються предмету позову, як щодо попередження про необхідність надання документів про щеплення, так і про відсторонення його від посади, а також підтвердив свою відмову засвідчити власним підписом факт ознайомлення з наказом про відсторонення, що було задокументовано актами уповноважених працівників підприємства. Крім того, позивач відмовився повідомити суду про факт надання або ненадання документу про вакцинацію від COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до такого щеплення відповідачу, вважаючи цю інформацію медичною таємницею, що не підлягає розголошенню за відсутності його згоди на це. Одночасно позивач зазначив, що від щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 він не відмовлявся та не ухилявся. Представник відповідача Марчук Н.І. повністю підтримала відзив на позов та з викладених у ньому підстав просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив та врахував наступне. Позивач [PERSON] з 18.10.2005 працює на ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», з 21.05.2020 і по даний час - на посаді інженера-дефектоскопіста І категорії промислово-виробничого персоналу технологічної групи відділу неруйнівних методів контролю Служби контролю металу, що підтверджується копіями наданих учасниками справи наказів та довідок ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», та ніким не оспорюється. Наказом генерального директора ВП «Рівненська ЕАС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 4722к від 19.11.2021 «Про інформування щодо профілактичного щеплення проти CОVID-19» ухвалено повідомити працівників про те, що з 09.12.2021 буде здійснюватися відсторонення від роботи працівників, які відмовлятимуться або ухилятимуться від вакцинації проти CОVID-19, до усунення причин, що його зумовили, а також що у період відсторонення працівника заробітна плата не нараховується, період відсторонення не зараховується до страхового стажу, не враховується при визначенні строку нарахування відпустки, оплата тимчасової непрацездатності в цей період не здійснюється. З вищезазначеним наказом [PERSON] ознайомився 26.11.2021, про що свідчить його підпис на відповідному листі ознайомлення. 08.12.2021 [PERSON] вручене персональне попередження про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю щеплення проти CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У попередженні повідомлено, що наказом Міністерства охорони здоров`я № 2393 від 01.11.2021 розширений перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти CОVID-19, до вказаного переліку увійшли працівники ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», і дана норма набирає чинності з 09.12.2021. У попередженні зазначено, що зі вказаної дати для працівників підприємства це щеплення є обов`язкове. У попередженні [PERSON] запропоновано до 09.12.2021 надати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти CОVID-19 або довідку «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» форми № 028-1/о, в іншому випадку його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» до усунення причин, що зумовили відсторонення. Законодавством не визначено форми фіксації факту ухилення або відмови від обов`язкового профілактичного щеплення. Відтак, суд повинен переконатись, чи існував у кожному конкретному випадку такий факт у дійсності. Зі змісту наданої суду копії попередження [PERSON] про відсторонення від посади вбачається, що при ознайомленні 08.12.2021 з даним документом позивач чітко зазначив, що від щеплення проти CОVID-19 він відмовляється. Проте ця обставина позивачем оспорюється. Копією інформації з ПЗ «Медичний монітор» по працівнику [PERSON] , таб. №20056, підтверджується, що станом на 04.03.2022 у відповідача відсутня інформація про наявність у [PERSON] щеплення проти CОVID-19 або наявність висновку лікаря щодо протипоказань до вакцинації проти вказаної гострої респіраторної хвороби. Крім того, позивач [PERSON] 29.11.2021 подав до ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» заяву, у якій письмово довів до відома відповідача, що рішення стосовно можливості вакцинування він зможе прийняти лише на підставі відповіді на запит на інформацію, що направлений ним до Міністерства охорони здоров`я України. Законодавством не передбачено необхідність складення попередження про відсторонення від роботи у випадку ненадання документів про вакцинацію проти COVID-19, не передбачено також і порядок та зміст цього документу. Не передбачено і вимоги до письмових заяв чи заперечень працівників проти цього. Відтак, суд бере до уваги усі фактичні дані, викладені у вищезазначених документах для їх оцінки у сукупності з іншими доказами. На думку суду, для встановлення факту відмови чи ухилення від виконання якогось обов`язку достатньо зафіксувати результати про те, що такий обов`язок не був виконаний за відсутності для цього об`єктивних та обґрунтованих перешкод. Враховуючи відсутність у роботодавця можливості та правомочності збирати у третіх осіб інформацію про вакцинацію працівників, для встановлення такого факту достатньою є встановлення відсутності у роботодавця відомостей про виконання працівником такого обов`язку. Враховуючи зміст письмових заяв та заперечень відповідача, поданих роботодавцю, власноручно підписане ним твердження про відмову від вакцинації у попередженні про відсторонення, а також неподання позивачем адміністрації ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» станом на 09.12.2021 відомостей про проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, або про наявність протипоказань для його проведення, підтверджених визначеними законодавством документами, що позивачем будь-якими доказами не спростовано, суд прийшов до висновку, що у відповідача були підстави для встановлення факту відмови або ухилення позивача [PERSON] від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. При цьому суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що вищезазначені відомості, які підлягали наданню роботодавцю, містять медичну таємницю. Відповідно до ст.286 ЦК України, фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Аналогічні за змістом вимоги містяться у ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Інформація про факт щеплення особи не міститься у переліку відомостей, які віднесені вищевказаними нормами до медичної таємниці. З 10.12.2021 позивача [PERSON] відсторонено від роботи на підставі наказу генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 5044-к від 09.12.2021 до усунення причин, що зумовили відсторонення, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Зі змісту дослідженого документу вбачається, що правовими підставами відсторонення позивача від роботи у ньому зазначено ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», наказ Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ст.46 КЗпП України. У листі про ознайомлення зі змістом вказаного наказу позивача [PERSON] його підпис відсутній. З Акту від 09.12.2021, складеного та підписаного працівниками ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] зі вказаним наказом ознайомлений, проте підтвердити цей факт власним підписом відмовився. Така обставина позивачем не оспорюється. Учасниками процесу також не оспорюється, що вищезазначений наказ відповідача у частині відсторонення [PERSON] від роботи виданий за відсутності подання про це відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Зі змісту вказаного нормативно-правового акту (зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2393 від 01.11.2021) вбачається, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, крім інших категорій, працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, до якого віднесено і ДП «НАЕК «Енергоатом», відокремленим підрозділом якого є ВП «Рівненська АЕС». Суд відхиляє доводи позивача про те, що вказаний наказ не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Зміст вказаного наказу Міністерства охорони здоров`я України свідчить про зворотне, адже ним затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням саме проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказ Міністерства охорони здоров`я № 2393 від 01.11.2021 опублікований у виданні «Офіційний вісник України» 09.11.2021, відтак, з урахуванням вимог його п.4, набрав чинності з 09.12.2021. При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що вказаний наказ підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності, який не є уповноваженою особою Міністерства охорони здоров`я України на підписання від імені цього органу державної виконавчої влади відповідних наказів, оскільки цією особою підписано Зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, у той час як сам наказ містить підпис чинного Міністра охорони здоров`я України та відповідні погодження уповноважених осіб Кабінету Міністрів України, Міністерств економіки, соціальної політики, освіти і науки України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, представницьких органів об`єднань профспілок України та сторони роботодавців на національному рівні. Вказаний нормативно-правовий акт, яким встановлено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є самостійним актом зобов`язального характеру, його ухвалення Міністерством охорони здоров`я України як центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, відповідає положенням ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Отже, з 09.12.2021 працівників ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» віднесено до категорії осіб, що підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, вказана норма передбачає можливість відсторонення працівника від роботи і в інших, прямо не передбачених у ній випадках, за умови встановлення таких випадків законодавством. Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.1998 у справі № 12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), прийшов до висновку, що термін «законодавство», що вживається у ч.3 ст.21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. З огляду на галузь, при аналізі якої Конституційним Судом України надано тлумачення терміну «законодавство», - трудове законодавство, суд вважає релевантним наведене у вказаному рішенні тлумачення терміну «законодавство» і до положень ст.46 КЗпП України. Підпунктом 2 п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 визначено обов`язок керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст.46 Кодексу законів про працю України, ч.2 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та ч.3 ст.5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, виданий закладом охорони здоров`я. Таким чином, зазначеною нормою чітко визначено інший, прямо не передбачений у ст.46 КЗпП України випадок відсторонення працівника від посади: за умови його відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. При цьому цей інший випадок не є тотожним іншому випадку, встановленому у ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», що вимагає подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби для ухвалення адміністрацією підприємства наказу про відсторонення. Суд враховує відсутність у ст.116 Конституції України повноважень Кабінету Міністрів України звужувати обсяг прав і свобод людини, встановлений Конституцією та законами України. Суд також бере до уваги положення ст.19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з тим, відсторонення позивача від посади відбулось на підставі закону, а саме - ст.46 КЗпП України, у той час як постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 встановлено один з випадків, при настанні якого вказана стаття КЗпП України підлягає застосуванню. Вказана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності, у встановленому порядку неконституційною не визнавалась, в судовому порядку не скасовувалась, а тому підлягає застосуванню. Надаючи правову оцінку доводам позивача про те, що відповідачем виданням оскаржуваного наказу було примушено його до вакцинації, незважаючи на норми міжнародного права про її необов`язковість, вчинено дії з примушення до здійснення проти його волі медичних маніпуляцій, суд враховує наступне. Суд цілком погоджується з доводами [PERSON] про те, що вакцинація осіб від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не є обов`язковою, якщо не йдеться про окремо визначені випадки обов`язковості щеплень для окремих категорій працівників, діяльність яких піддається певним ризикам. Разом з тим, ніхто не може зазнавати примушення до проведення вакцинації та її здійснення проти волі особи. В законодавстві України відсутня норма, яка б дозволяла таку примусову вакцинацію, саме тому законодавством встановлений механізм відсторонення працівників від роботи на посадах, включених до переліку таких, що вимагають наявність обов`язкових щеплень. Це твердження не суперечить ані пп.2 п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ані наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (з наступними змінами). Наявність вакцинації від цієї хвороби, за умови відсутності документально підтверджених протипоказань до її проведення, передбачена вищезазначеними нормативно-правовими актами як умова роботи на посаді, яку як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час обіймає позивач. Вимога про обов`язковість вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для осіб певних професій та підприємств не може вважатися примушуванням працівників до вакцинації, оскільки фактично у даному випадку особа, яка обіймає відповідну посаду, постає перед вибором - вакцинуватися і продовжувати роботу або,

Outcome: dismissed