Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Кустрьо М.М. про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що з 16.02.2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 28. Від шлюбу мають трьох дітей, дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка досягла повнолітття. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Зазначає, що спільне проживання з відповідачем припинено та разом вони не проживають. Діти часто хворіють та потребують досить високих витрат на лікування та розвиток. Проте доходи, які вона отримує не дають можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дітей, розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей, їхніх уподобань, а також розвитку обдарувань. В доведення спроможності сплати відповідачем аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну вказує, що він інших утриманців не має, є працездатним та його стан здоров`я дозволяє працювати, а також тривалий час працює за кордоном та має у власності два автомобілі. Посилаючись на положення ст.ст. 141, 150, 180, 181 ч.2 ст. 182 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дочок щомісячно у твердій грошовій сумі по 5000 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2.03.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 21.03.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не має наміру ухилятися від сплати аліментів і являється лише батьком двох неповнолітніх дітей. Звертає увагу суду на те, що не проживає разом з дітьми та надавав грошову допомогу на їх утримання. Зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Закарпатській області з 28.10.1999 року довічно та отримує пенсію по інвалідності (ІІ група, інвалід з дитинства) згідно ЗУ "Про загальнообовязкове пенсійне страхування" і розмір пенсії становить 2300 гривень. На підтвердження цих обставин надав довідку від 15.03.2022 року. Просив стягнути з нього на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з його доходу щомісяця до досягнення ними повнолітття. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. До канцелярію суду 16.03.2022 року подала заяву у якій просить проводити судовий розгляд без її участі та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заперечуючи позов, відповідач в судовому засіданні пояснив, що він завжди старався для сім`ї та всі кошти. які заробляв на заробітках віддавав дружині до сімейного бюджету. Однак останній місяць відносини між ним та позивачкою погіршилися і він проживає окрему від дітей у своєї матері, яка пенсіонерка. Заперечив наявність у нього у власності двох автомобілів, про наявність яких у позові вказує позивачка, поснюючи тим що їх продав з згоди дружини. Зауважив, що подарував на день народженння дочки [PERSON] мобільний телефон вартістю 600 доларів США, який придбав за позичені кошти. Оскільки являється інвалідом другої групи з дитинства та отритмує пенсію в розмірі 2300 гривень щомісячно, змоги сплачувати аліменти взагалі не має. При цьому зауважив, що в рахунок аліментів побудований ним у шлюбі з позивачкою будинок, передати дітям не готовий, побоючись того, що на старість він нікому не буде потрібен. Представник відповідача, в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши тим, що гарантовані законом аліменти не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час розгляду справи становить 1309 гривень на кожну дитину, підлягають стягненню з відповідача. Також підтвердив відсутність у власноті відповідача аліментів, однак доказів їх відчудження на користь третіх осіб не надав, пояснюючи тим, що через оголошений у державі воєнний стан територіальні сервісні центри не працюють. При цьому клопотань про відкладення розгляду справи для надання доказів чи витребування доказів судом, з цього приводу не заявляв. Просив позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1309 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п.5 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.02.2002 року, який було зареєстровано виконкомом Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №28. (а.с. 22) Від шлюбу мають трьох дітей дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та батьками в свідоцтвах про народження яких значаться сторони. (а.с. 16,17, 21). Малолітня - [PERSON] та неповнолітня - [PERSON] , перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується довідкою виданою Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області Тернівського старостинського округу №4 за №260 від 18.02.2022 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданого виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.02.2022 року за актовим записом №22 (а.с. 27-28). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.03.2022 року за №5, відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 28.10.1999 року довічно та отримує пенсію по інвалідності (ІІ група, інвалід з дитинства) згідно ЗУ "Про загальнообовязкове пенсійне страхування" та отримує пенсію розмір якої становить 2300 гривень (а.с. 42). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №382014, позивач [PERSON] являється інвалідом третьої групи та їй протипоказана праця з психоемоційними навантаженнями. (а.с.12 ) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] , являється власником транспортного засобу марки Мерседес-Спрінтер 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який за ним зареєстровано 10.10.2013 р. (а.с.23). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] , являється власником транспортного засобу марки Мерседес-Бенц 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який за ним зареєстровано 18.09.2018 р. (а.с.25). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітніми дітьми близько одного місяця. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання непонолітніх дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривня, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з трьома дітьми, двоє з яких неповнолітні, яких утримує самостійно, є інвалідом третьої групи та обмежено працездатною, та як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов, сім`я матеріально забезпечена, та інших утриманців не має, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, відомості про місце роботи якого під час розгляду справи не здобуто та наявність у нього інвалідності ІІ групи та розмір отримуваної пенсії, який становить 2300 гривень. При цьому суд враховує, що доказів відсутності у його власності транспортних засобів, відповідач належними та допустими доказами не підтвердив, як і не надав суду відомостей про повну його зайнятість з огляду на працездатний вік та ступінь працездатності повязаної з його інвалідністю. Суд звертає увагу, що відповідач являється інвалідом з дитинства, при цьому за час спільного проживання з позивачкою у його власності перебували два транспортні засобі, що підтверджено наявними в матералах справи свідоцтвами про їх реєстрацію та спільно з позивачкою ним побудовано будинок. Вказаних обставин, [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Оскільки в судовому засіданні, відповідач пояснював, що працював на заробітках та надав до сім`ї кошти, суд під час розгляду справи, намагався встановити у відповідача ступінь його працездатності та можливості працювати. Однак останній не спромігся надати відповідь, пояснюючи тим, що довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та інші документи, у нього викрала позивачка. Таким чином, відповідачем не доведено, належними та допустими доказами повну неможливість працювати та утримувати спільних з позивачкою дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в\~твердій грошовій\~сумі на\~утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 лютого 2022 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідач являється інвалідом ІІ групи, та в силу положень п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору, таким чином судові витрати слід - віднести на рахунок держави. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial