Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.10.2005 між нею та відповідачем у було укладено шлюб, який 03.07.2012 згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області розірвано. Цим же рішенням суду стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 24.05.2012 і до досягнення ним повноліття. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дитини значно зросли. Дитина навчається у Багатопрофільному ліцеї «Інтелект» ЗОШ № 11. Всі витрати, які несе їх спільний син оплачуються нею. Всі питання щодо підготовки дитини до школи, а саме: купівля шкільного приладдя, спортивної форми та взуття, рюкзака та інше, вирішуються нею самостійно. Крім того, за рішенням батьківського комітету класу, здійснюється збір коштів на правопис для іноземної мови, миючі засоби та предмети гігієни, поставку питної води у клас, відвідування дітьми театрів, у фонд класу, тощо. Всі грошові внески вона змушена робити самостійно, без участі батька дитини. Як зауважує позивач, дитина має безліч різноманітних хобі, а саме футбол, баскетбол та волейбол, все це потребує за собою витрати, адже на кожен вид спорту інший інвентар. Нею також повністю забезпечується необхідне харчування, медичний догляд та лікування дитини. Так само виключно за її рахунок, без участі батька, дитині надаються готівкові кошти, передбачені для витрат на проїзд міським транспортом, на дозвілля, відвідування басейну, кафе, тощо, оплачуються послуги мобільного зв`язку. Отже, нею здійснюється повне матеріальне забезпечення дитини без участі та підтримки з боку батька дитини. Позивач наголошує, на розмір щомісячних аліментів, які відповідач зобов`язаний виплачувати на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі, встановлений рішенням суду, є меншим, ніж передбачений сьогодні законодавством мінімальний розмір аліментів, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що вказана обставина, а також зростання розміру витрат на утримання дитини, є підставою для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Також позивач вказує, що у квітні 2017 року у неї народилася друга дитина, тобто відбулися зміни сімейного стану, що в розумінні ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. На підставі викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2012 у справі № 712/9944/12, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 01.10.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2012 (справа № 712/9944/12), що набрало законної сили, шлюб, укладений 01.10.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено запис № 579, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 24.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, спільні діти сторін проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні та потребують матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. На момент ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2012 відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році було установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 893 гривні, з 1 квітня - 911 гривень, з 1 липня - 917 гривень, з 1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня - 961 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1112 гривень, з 1 квітня - 1134 гривні, з 1 липня - 1144 гривні, з 1 жовтня - 1161 гривня, з 1 грудня - 1197 гривень. З огляду на викладене, суд вважає, що з моменту ухвалення вказаного рішення суду сталася значна зміна цін на основні життєво необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів у частині вимог про їх збільшення на спільних дітей сторін, суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за двома малолітніми дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи відомостей про наявність у нього інших утриманців, а також вимоги, визначені ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якими мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2012, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Разом з тим, з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сину сторін було шість років. Даний факт суттєво впливає на розмір забезпечення, що потребує дитина. Відповідач є особою працездатного віку та у матеріалах справи відсутні дані про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, тобто він здатний забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітнього сина. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). За наведених обставин, беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання своїх дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2012 у справі № 712/9944/12, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 25.09.2019 у справі № 755/14148/18, аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 182 СК України, а також встановлено, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також Верховний Суд дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про збільшення розміру аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved