Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ? Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням суду від 17 лютого 2020 року. Після розірвання шлюбних відносин, спільна дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом з батьком [PERSON] та перебуває на повному його матеріальному утриманні. При цьому позивач зазначає, що відповідач проживає окремо і адреса її мешкання невідома. На даний час у провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа №524/8533/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , перше засідання якої по цій справі було перенесено за заявою відповідача [PERSON] у зв`язку з її перебуванням за межами України, а саме у Польщі, а тому вона не змогла прибути до суду. Позивач стверджує, що проживання дитини разом із батьком з 14 липня 2020 року підтверджується актом про спільне проживання від 03 листопада 2020 року. Окрім того, просить суд урахувати, що позивач має офіційну роботу, регулярний заробіток та графік його роботи дає можливість самостійно займатися вихованням сина, приділяти йому увагу та турботу, а тому вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати її інтересам, оскільки син бажає проживати разом із батьком. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2021 року відкрито провадження у справі №524/1422/21 за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2021 року у справі №524/1422/21 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні та задоволено клопотання представника позивача адвоката Пінчук Ю. В. Доручено органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] . 16 листопада 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла заява від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Ольшанської В. С. про долучення до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1528 від 05 листопада 2021 року «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] » та висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі №524/1422/21 та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте відповідач не повідомила причини неявки, до суду не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №46. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 лютого 2020 року у справі №524/7792/19 розірвано шлюб зареєстрований 09 вересня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №770. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . Довідками про реєстрацію місця проживання особи від 30 жовтня 2020 року та від 31 жовтня 2020 року за відомостями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20969313 від 19 листопада 2008 року квартира, в якій зареєстровані позивач із сином, на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акта б/н від 03 листопада 2020 року зі слів [PERSON] та [PERSON] , підтверджено, що [PERSON] з 14 липня 2020 року проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , по даний час. Згідно довідки №1 від 28 січня 2021 року [PERSON] працює у товаристві з обмеженою відповідальністю з 01 вересня 2020 року на посаді мийник транспортних засобів та вікон. За характеристикою, наявною у справі за підписами сусідів, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з малолітнім сином. Зауважень та скарг на нього не надходило, суспільний порядок не порушує. Мати дитини проживає окремо. [PERSON] відповідальний, ввічливий, спокійний, веде впорядкований спосіб життя, займається вихованням сина, його навчанням та відпочинком. Відповідно до інформації про здобувача освіти Кременчуцької гімназії №24 Кременчуцької міської ради №01-34/55 від 02 лютого 2021 року [PERSON] навчається у гімназії с першого класу, має хороший фізичний стан і розумовий розвиток. Здобувач освіти систематично відвідує гімназію. [PERSON] навчається на достатньому рівні, має добре розвинуте логічне мислення, вміє висловлювати власну думку усно та письмово, при цьому демонструючи достатній словниковий запас. Програмний матеріал засвоює швидко, осмисллено, має хорошу пам`ять. До уроків готується, уміє аналізувати, робити правильні висновки та підтримує дружні стосунки з однокласниками. Батько [PERSON] підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться навчанням дитини. Для отримання первинної медичної допомоги у Великокохнівській АЗПСМ [PERSON] супроводжується батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги» №2 від 04 лютого 2021 року. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі ? Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 02 вересня 2020 року у справі №439/104/19, від 04 квітня 2018 року у справі №756/2109/16. Відповідно до частини 3 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із положеннями частини 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1528 від 05 листопада 2021 року, установлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] (батько дитини) та малолітній [PERSON] , [INFO] . Квартира з усіма комунальними зручностями складається із трьох кімнат, санітарно-гігієнічні умови добрі, у квартирі наявні необхідні для проживання меблі, побутова техніка, речі повсякденного вжитку та продукти харчування. Для дитини наявна окрема кімната, в якій облаштоване ліжко для сну, куточок для навчання та відпочинку, шафа для одягу, сезонний одяг, особисті речі. Для дитини створені належні умови для повноцінного розвитку та зростання. У висновку також вказано, що спеціалісти служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради під час переписки через засоби Viber-зв`язку із громадянкою [PERSON] з`ясували, що вона проживає за кордоном та одружена. До служби у справах дітей вона пояснень не надала, лише у переписці зазначила, що їй безрезультатно щось пояснювати, оскільки син і так проживає з батьком. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. За викладених підстав, під час розгляду справи судом установлено, що батько та мати малолітньої дитини [PERSON] проживають окремо. Позивач [PERSON] офіційно працює, має дохід та постійне місце проживання, яке відповідає вимогам до житла дитини, здатен забезпечити рівень життя дитині, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На момент розгляду справи дитина не досягла 14 річного віку, стан її здоров`я задовільний та навчається у Кременчуцькій гімназії №24. При цьому, суд ураховує думку малолітнього [PERSON] , викладену у висновку органу опіки та піклування, про те, що він бажає проживати разом із батьком, а із матір`ю [PERSON] давно не спілкувався та не зустрічався. Таким чином, ураховуючи висновок органу опіки та піклування, вік дитини, задовільний стан її здоров`я, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має можливість утримувати малолітнього сина та забезпечувати його матеріальні і духовні потреби, думку малолітнього [PERSON] , з метою забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з ним, що, на думку суду, якнайкраще забезпечить інтереси дитини. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved