Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У жовтні 2021 року представник ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду із цим позовом, яким просив суд стягнути з відповідача виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19612,98 грн., витрат на оплату судового збору 2270 грн. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд призначений у порядку загального позовному провадження. Позивач надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач 31.01.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не згоден з позовними вимогами, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 22.02.2022 року до канцелярії Комінтернівського районного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав свої міркування з приводу заперечень відповідача, викладений у відзиві. 22.02.2022 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позивач визнав\~позовні вимоги\~в повному\~обсязі та просив суд встановити розстрочення виплати заборгованості строком на два роки. Отже процесуальних перешкод для ухвалення рішення в підготовчому засіданні не встановлено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: 22.05.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «УСК» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник) укладено Договір страхування № 28-1501-18-00169 щодо страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема автомобіля TOYOTA, державний номерний знак [NUMBER] . 19.10.2018 року приблизно о 11:00 год., в смт. Доброслав по вул. 40-річчя Визволення, відбулася ДТП за участі застрахованого автомобіля TOYOTA, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.11.2018 року у справі № 504/3821/18 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та стягнуто з нього 340 грн. штрафу. Цивільно- правова відповідальність автомобіля DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс №АК9599059. Сума страхового відшкодування до виплати на підставі страхового акту від 28.03.2019 року складає 34110,55 грн. Відповідно до платіжного доручення № 7675 від 29.03.2019 року позивач ПАТ «Страхова компанія «УСК» виплатило потерпілій стороні 34110,55 грн. страхове відшкодування згідно страхового акту від 28.03.2019 року (а.с. 22). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 26.04.2017 року сплатило ПАТ «Страхова компанія «УСК» 14497,57 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 19612,98 грн. Таким чином суд встановив, що предметом спору по даній справі є виплата відшкодування за договором майнового страхування в порядку регресу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно п. 1 ч.1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами\~статті 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і заснованими на законі. Крім цього, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Щодо прохання відповідача про розстрочення заборгованості строком на два роки суд зазначає наступне: Питання відстрочення\~і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання регулюються розділом VI ЦПК України. Так, відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення [PERSON] послався на те, що має скрутне матеріальне становища, невеликий розмір пенсії та на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Відповідно до роз`яснень п.10 постанови пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем на підтвердження існування обставин, які зумовлюють розстрочення виконання судового рішення, не надано жодного доказу, який би дав суду можливість встановити існування зазначених у заяві обставин. Як вбачається з системного аналізу ст. 435 ЦПК України, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Відповідачем не доведено існування зазначених обставин, у зв`язку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення цієї заяви. Суд роз`яснює, що відповідач може повторно подати заяву до суду, або в порядку виконання судового рішення до державного (приватного) виконавця про розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення разом із доказами існування відповідних обставин. За правилом ст. 141 -142 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягуються на користь позивача з відповідача, оскільки його оплата позивачем доведена відповідними доказами. На підставі наведеного,

Outcome: approved