Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-10161-100413 від 10.04.2013 року в розмірі 8656,51 грн. В обґрунтування зазначив, що 10.04.2013 року між ПАТ «Дельтабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-10161-100413, кінцевий строк погашення до 09.04.2015 року. 27.04.2018 року між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «Росвен Івест Україна» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно якого до умов якого ПАТ «Дельтабанк» відступив на користь ТОВ «Росвен Івест Україна» право вимоги заборгованості, в тому числі і за кредитним договором № 002-10161-100413 у сумі 4850,66 грн., який укладено між [PERSON] та ПАТ «Дельтабанк». Станом на 14.05.2021 року прострочена заборгованість за кредитним договором №002-10161-100413 становить: прострочена заборгованість по тілу кредиту 4850,66 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 2425,76 грн., 3% річних 430,98 грн., інфляційні 949,11 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 002-10161-100413 від 10.04.2013 року в сумі 8656,51 грн., та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.04.2013 року між ПАТ «Дельтабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір (заява боржника) № 002-10161-100413, згідно якого відповідач (позичальник) отримав кредит у розмірі 4850,66 грн., розмір процентної ставки становить 0,01% річних, строк погашення кредиту становить 24 місяці. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, та у разі прострочення сплати платежів сплатити штрафні санкції (а.с. 11-12). 27.04.2018 року між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами № 410/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельтабанк» передав, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (а.с. 6-7). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 410/К від 27.04.2018 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 7276,42 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 4850,66 грн. та прострочені відсотки за користування ркедитом - 2425,76 грн. пеня - 0,00 грн. (а.с. 8). Згідно до п. 2 договору відступлення права вимоги, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржникам грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, у розмірах, вказаних в додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків банку, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відтак, право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 002-10161-100413 від 10.04.2013 року перейшло від ПАТ «Дельта Банк» до позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку кредитору не повернуті, суд приходить до висновку про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4850,66 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 2425,76 грн., 3% річних у розмірі 430,98 грн. та інфляцйні збитки у розмірі 949,11 грн., а всього 8656,51 грн., оскільки кредитор має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку кредитору не повернуті,суд приходитьдо висновку,що позивачем доведена обставина порушення позичальником передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики,у зв`язку з чим, заборгованість в розмірі 8656,51 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270.00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved