Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Кіровоградського обласного центру зайнятості від 09 грудня 202 і року №212-К/0. Зобовязати Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості виплатити їй середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дати відсторонення 09 грудня 2021 року до дня фактичного виконання судового рішення, із урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 690,78 грн. та стягнути на її користь сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працює на посаді завідувача юридичного сектору Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості. З листопада 2021 року відповідачі грубо порушували її конституційне право на працю, постійно незаконно вимагаючи медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також обмежував її права, як працівника, на повноцінну роботу. 12.11.2021 року їй було вручено «Повідомлення № 19 від 11.11.2021 року про обов`язкове щеплення проти COVID-19», в якому зазначено, що з 09 грудня 2021 року набирає чинності наказ Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 01.11.2021 року № 2393, а отже обов`язковому щепленню підлягають працівники установ, що відносяться до сфери управління центрального органу виконавчої влади (Мінекономіки) та установи, що надають соціальні послуги, якими є центри зайнятості. Просили до 8 грудня 2021 року (включно) надати до відділу по роботі з персоналом Кіровоградського обласного центру зайнятості (в сканованому вигляді) особисто або на електронну пошту, документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації або отримання однієї дози дводозної вакцини (з подальшим підтвердженням отримання другої дози) чи документ який вказує на наявність протипоказань до вакцинації. В разі не надання вказаних документів 09 грудня 2021 року її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати. Вказує, що стан здоров`я і питання про вакцинальний статус становить лікарську таємницю і не підлягає розголошенню без згоди пацієнта. В посадовій інструкції завідувача юридичного сектору Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості та ні в будь-якому іншому документі, що нею підписувався з відповідачем не зазначено зобов`язання надавати підтверджуючі медичні документи щодо обов`язкових профілактичних щеплень, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення від роботи з підстав відсутності відповідних щеплень. 03.12.2021 року на поштову адресу відповідача цінним листом з описом вкладення вона направила заяву про бажання скористатись правом на медичну таємницю з посиланням на норми закону. Також зазначає, що Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості надано «Повідомлення № 2 від 19.11.2021 року про організацію обов`язкового щеплення проти COVID-19», за підписом директора [PERSON], в якому їй запропоновано з`явитись до Центру масової вакцинації, що розташований у Медичному факультеті №2 Донецького національного медичного університету філії у м. Кропивницькому за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 1, дата - 19.11.2021 року. З вказаним повідомленням вона ознайомлена. 09 грудня 2021 року відповідачі вручили їй копію наказу № 212 -К/О «Про відсторонення від роботи [PERSON] » без збереження заробітної плати з 09 грудня 2021 року на час відсутності обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або документа щодо наявності протипоказань за формою №028-1/о. Вважає даний наказ незаконний та таким, який підлягає скасуванню, а відтак має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення. Ухвалою суду від 22.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. 18.01.2022 року представником відповідача Кіровоградського обласного центру зайнятості подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Кіровоградський обласний центр зайнятості є юридичною особою публічного права, неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату), є установою, яка надає соціальні послуги та установою, що належить до сфери управління центральних органів виконавчої влади. Згідно з листом Кіровоградського обласного центру зайнятості від 04.11.2021 року №12-39/598/16 усіх працівників Кіровоградської обласної служби зайнятості ознайомлено з постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року № 1096, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та попереджено про необхідність отримання профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, додано список центрів масової вакцинації проти COVID-19 по Кіровоградській області. З вказаним листом позивач ознайомлена під особистий підпис 10.11.2021 року. 12.11.2021 року позивача було повідомлено про необхідність проходження вакцинації або надання документів, що підтверджують наявність протипоказань до щеплення. Таким чином, було вжито відповідні заходи, аби довести до відома позивача інформацію про те, що вона, як працівник центру зайнятості, що є установою, що відносяться до сфери управління центрального органу виконавчої влади (Мінекономіки), та установою, що надає соціальні послуги, підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19. А у випадку ухиляння чи відмови від вакцинації вона буде відсторонена від роботи у встановленому законом порядку. Крім того, враховуючи, що робоче місце позивача знаходиться у Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості, директор міськрайонного центру зайнятості створила належні умови всім працівникам, які бажали отримати щеплення проти COVID-19, у Центрі масової вакцинації у приміщенні філії Донецького національного медичного університету 19.11.2021 року та ознайомила позивача з цим повідомленням. Повідомлення Позивач отримала, але від щеплення відмовилася, про що складено акт № 1 від 19.11.2021 року. Враховуючи те, що позивач не надала жодного документа, що підтверджує факт отримання нею щеплення проти COVID-19, виконуючи вимоги ст. 46 Кодексу законів про працю України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом» та наказу МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» 09 грудня 2021 року, прийняв наказ № 213-К/О від 09.12.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », яким відсторонив з 09.12.2021р. без збереження заробітної плати до часу усунення причин, що зумовили відсторонення, тобто до моменту отримання хоча б однієї дози вакцини проти COVID-19 або до закінчення карантину. Із вказаним наказом позивач була ознайомлена 09.12.2021 року під розписку. Також було складено акт № 1 від 09.12.2021 року про відмову [PERSON] надати документ про вакцинацію. На думку відповідача в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Вважає, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача щодо відсторонення позивача від роботи, позовні вимоги ґрунтуються на власних міркуваннях та не містять доказів порушення нормативних документів при прийнятті відповідачем оскаржуваного наказу, тому позовна заява не підлягає задоволенню. 11.03.2022 року представником відповідача Кіровоградського обласного центру зайнятості подано до суду копію наказу № 38-К/О від 09.03.2022 року згідно якого позивача [PERSON] допущено до роботи з 09.03.2022 року. Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01.10.2015р. позивач працює у Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості, безпосередньо на посаді завідувача юридичного сектора - з 01.05.2018р., про що внесено відповідні записи до трудової книжки за №№ 35, 36, 37. 12.11.2021 року відповідач вручив позивачу «Повідомлення № 19 від 11.11.2021 про обов`язкове щеплення проти COVID-19 видане завідуючій юридичного сектору Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості [PERSON]», за підписом директора Кіровоградського обласного центру зайнятості [PERSON], в якому зазначено, що з 09 грудня 2021 року набирає чинності наказ Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 01.11.2021 року № 2393, а отже обов`язковому щепленню підлягають працівники установ, що відносяться до сфери управління центрального органу виконавчої влади (Мінекономіки) та установи, що надають соціальні послуги, якими є центри зайнятості. До 8 грудня 2021 року (включно) необхідно надати до відділу по роботі з персоналом Кіровоградського обласного центру зайнятості (в сканованому вигляді) особисто або на електронну пошту, один з наступних документів: -документ, виданий закладом охорони здоров`я, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; -документ, виданий закладом охорони здоров`я, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини (з подальшим підтвердженням отримання другої дози); -міжнародний внутрішній сертифікат чи іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) (з подальшим підтвердженням отримання другої дози) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу дія; -довідку за формою № 028-1/о. Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про стан її здоров`я . За приписами частини 2 статті 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. В посадовій інструкції завідувача юридичного сектору Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості та ні в будь-якому іншому документі, що підписані між сторонами не зазначено зобов`язання працівником надавати підтверджуючі медичні документи щодо обов`язкових профілактичних щеплень, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності відповідних щеплень. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством, а саме: у випадках, перелічених у статті 46 Кодексу законів про працю України або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. 03.12.2021 року, позивачем на поштову адресу відповідача цінним листом з описом вкладення направлена заява про бажання скористатись правом на медичну таємницю з посиланням на норми закону. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці з протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» як обов`язкові і такі, що включені до календаря щеплень, визначені профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу. Але, працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у тій же самій статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у частині шостій, де зазначено, якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Іншого порядку відмови від обов`язкових профілактичних щеплень ані цей, ані будь-який інший закон не містять. Не містить цей закон і іншої підстави для встановлення юридичного факту відмови особи від обов`язкових профілактичних щеплень, аніж відібране лікарем письмове підтвердження особи від вакцинації або акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову скласти особою таке письмове підтвердження. Отже, згода або відмова від проведення щеплення надається особою не роботодавцю за місцем роботи, а лікарю відповідної медичної установи. Більше того, відмова від проведення щеплення повинна бути лікарем задокументована. Відповідач видав оскаржуваний наказ про відсторонення позивача від роботи без документально підтвердженого висновку про відсутність у позивача медичних протипоказань до щеплення (які можливо встановити лише за результатами проведення медичного огляду), а також за відсутності належним чином задокументованої лікарем її відмови від проведення щеплення. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно- технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (абзаци перший і п`ятий підпункту 2.2 пункту 2, абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституцї України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю Україна від 4 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019). Загальна декларація прав людини (ООН, 1948 рік) у статті 23 проголошує, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття; на рівну оплату за рівну працю; кожен працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Європейська хартія прав пацієнтів у статті 6 гарантує кожному право на конфіденційність особистої інформації, включаючи інформацію про свій стан здоров`я і можливі діагностичні чи терапевтичні процедури, а також на захист своєї приватності під час проведення діагностичних оглядів. Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правило такому працівникові заробітна плата не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби. Водночас, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян. Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу щодо відсторонення позивача від роботи. Окремо суд відзначає, що Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2022 року № 380 зупинено дію Наказу Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», до завершення воєнного стану в Україні. Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» та абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Обчислення середньої заробітної плати проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Зокрема, відповідно до п.2 Постанови ККМУ №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток та загальна сума заборгованості відповідача відповідно становить: Розрахунок середньоденного заробітку(згідно постанови КМУ №100): розмір заробітної плати за жовтень 2021 року - 13 672,17 грн., кількість робочих днів за жовтень 2021 року - 20 днів, розмір заробітної плати за листопад 2021 року - 16 722,17 грн., кількість робочих днів за листопад 2021 року - 22 дні. Таким чином, розмір середньоденного заробітку із розрахунку розміру заробітної плати за два повних попередніх місяці становить: (13 672,17 + 16 722,17) : (20 + 22) = 30 394,34 : 42 = 723,67 грн. Кількість робочих днів з 09.12.2021 року по 31.12.2021 року - 16 роб.дні; -січень 2022 року - 19 роб.дні; -лютий 2022 року - 20 роб.днів; -з 01.03.2022 року по 08.03.2022 року -4 роб.днів; Всього за період з 09.12.2021 року по 08.03.2022 року - 59 роб.днів; Таким чином, загальна сума мого середнього заробітку за період з 09.12.2021 року по 08.03.2022 року становить: 723,67 грн. х 59 роб.дні = 42 696,53 грн. Згідно з ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved