Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 2019 року по грудень 2021 року позивачка співмешкала з відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилась спільна дитина. Однак більше місяця сторони проживають окремо, дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. В той же час, відповідач жодної матеріальної допомоги ні дитині, ні позивачці не надає, хоча має дохід і роботу. З огляду на викладене позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Окрім цього, позивач просить стягнути на її користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 500 гривень. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та відповідно без фіксації його перебігу і заперечень щодо такого порядку розгляду справи від учасників справи не надходило і судом не встановлено. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та власного ставлення щодо заявленого позову не висловив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. У сторін є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, положення ст. 184 СК України вказують на те, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Однак, положення ч.1 та ч. 2 ст. 21 СК України вказують на те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини. Однак, заявлений позивачем їх розмір не доведено, як такий, який здатен сплачувати відповідач. Перебіг таких обставин змушує вимоги у даній частині задовольнити частково. Іншу частину вимог, суд вирішує відхилити, оскільки, як встановлено судом сторони не перебували та не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, а отже позивач не має право на утримання відповідачем. Саме статус подружжя є підставами для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial