Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Виноградівського відділу ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Виноградівська державна нотаріальна контора про звільнення спадкового майна з під арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У листопаді 2021 року позивач звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 287453202 від 30.11.2021 року накладено арешт (спеціальний розділ) згідно постанови Виноградівського РВ ДВС № 52025695\~ на особу [PERSON] , (брат позивачки) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] . Позивач звернулась письмово до Виноградівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області для отримання інформації щодо відомостей про накладення арешту на вищевказаний будинок, однак отримала відповідь, що заявник [PERSON] не є стороною виконавчого провадження.\~ Позивач також звернулась до філії Закарпатське обласне управління AT «Ощадбанк» для отримання інформації щодо відомостей про накладення заборони (архівний запис) на вищевказаний будинок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №287453202 від 30.11.2021 року накладено заборону (архівний запис) згідно повідомлення №46 від 26.03.1990 року видавник Виноградівське відділення Ощадбанку на особу [PERSON] (батька позивачки) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] . Як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] позивач має намір успадкувати вищезазначений житловий будинок, однак через наявність арешту та заборони не може скористатися своїм правом, тому змушена звернутись до суду із вказаним позовом у якому просить звільнити з під арешту та зняти заборону (архівний запис) на спадкове майно померлої [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від адвоката Молнар Т.І., надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.\~ З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7, 9-13). У листопаді 2021 року позивач звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 287453202 від 30.11.2021 року накладено арешт (спеціальний розділ) згідно постанови № 52025695 Виноградівського РВДВС на особу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] (а.с.15). Позивач звернулась письмово до Виноградівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області для отримання інформації щодо відомостей про накладення арешту на вищевказаний будинок, однак отримала відповідь, що заявник [PERSON] не є стороною виконавчого провадження. Позивач також звернулась до філії Закарпатське обласне управління AT «Ощадбанк» для отримання інформації щодо відомостей про накладення заборони (архівний запис) на вищевказаний будинок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №287453202 від 30.11.2021 року накладено заборону (архівний запис) згідно повідомлення №46 від 26.03.1990 року видавник Виноградівське відділення Ощадбанку на особу [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14). За змістом листа Філії-Закарпатське облуправління АТ "Ощадбанк" просить зняти заборону на відчуження нерухомого майна реєстраційний номер обтяження № 1556678 на особу [PERSON] об`єкта нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14).\~ У частинах першій та третійстатті 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього КодексуЗакону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбаченістаттею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України(у редакції, чинній на час подання заяви) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Тобто у контексті зазначених норм процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , позивач має намір успадкувати вищезазначений житловий будинок, проте через наявність арешту та заборони не може скористатися своїм правом. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зістаттею 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина першастатті 321 Цивільного кодексу України, далі -ЦК України). Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту. Позивач [PERSON] пред`являє позов з підстави обмеження її права прийняття спадщини. Однак нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Відповідно до п.2. постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи викладене, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не має змоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття арешту в частині що стосується саме його права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені можливі способи такого захисту. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження того що позивач [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, разом з тим матеріали справи містять довідку про те, що філія-Закарпатське обласне управління АТ "Ощадбанк" звертається про зняття заборони на відчуження спадкового майна за адресою: по [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , а отже заявлені вимоги відповідають передбаченим ст.16 ЦК України способам захисту майнових прав та інтересів. За таких обставин, на переконання суду, позивач має право на захист порушеного права у спосіб, який ним обраний під час звернення зі даним позовом до суду в частині що стосується його порушеного права. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved