Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

24.03.2021 [PERSON] звернулася в суд із вищевказаним цивільним позовом, в якому просила стягнути з держави Україна на її користь 1 500 000 грн. як компенсацію за моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю та неправомірними рішеннями і діями службових осіб Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ та Міністерства юстиції України, а саме, незабезпечення ефективного засобу захисту її прав, порушених в межах кримінального правопорушення, відомості про яке були внесені 25.10.2017 до ЄРДР за №4217031010000122. Вказала, що 21.10.2017 звернулась до Прокуратури Волинської області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, однак 23.10.2017 така заява була скерована до Луцької місцевої прокуратури, яка внесла відомості до ЄРДР лише 25.10.2017. Витяг з ЄРДР було вручено [PERSON] лише 08.11.2017. Окрім того, на переконання позивача, прокурором внесено до ЄРДР відомості частково, чим, на думку позивача, порушив вимоги ст.214 КПК України. Позивач також зазначила, що пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні було направлено поштою, в чому, на думку позивача, вбачається порушення ст.220 КПК України, а вручено особисто аж 15.10.2018. Наголошено на тому, що постанова слідчого Каранця Р.Ю. від 08.11.2017 про відмову у задоволенні клопотання потерпілої [PERSON] виготовлена не на офіційному бланку, чим порушено вимоги ст.110 КПК України. На переконання позивача, її клопотання розглядались формально та за правилами, встановленими Законом України «Про звернення громадян», що є неправильним. Також, згідно повідомлення керівника Луцької місцевої прокуратури від 24.05.2019, в задоволенні клопотання потерпілої від 23.05.2019 відмовлено, але мотивовану постанову про відмову в задоволенні такого клопотання потерпілій вручено не було. Про результати розгляду поданого потерпілою 13.09.2019 на особистому прийомі прокурору Прокуратури Волинської області Богуша В.В. клопотання про повідомлення [PERSON] про підозру потерпілу досі не повідомлено, як і не повідомлено про прийняте кінцеве процесуальне рішення. Щодо протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України позивач вказує, що першим заступником Міністра юстиції не здійснено належний контроль за виконанням Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях. Так на бланках посадових осіб та бланках структурних підрозділів, що не є юридичними особами, не відтворюються зображення гербів, емблем та товарного знаку (знаку обслуговування). На переконання позивача, у зв`язку із тим, що Луцька місцева прокуратура не є юридичною особою а є структурним підрозділом Волинської обласної прокуратури, то службові особи Луцької місцевої прокуратури не мають права використовувати офіційний бланк з відтворенням зображення Герба України, в тому числі і для складання процесуальних документів. Наслідком незабезпечення першим заступником Міністра юстиції України належного контролю за виконанням органами прокуратури та поліції вимог Наказу є недопустимість будь-якого процесуального рішення, виготовленого на бланку Луцької місцевої прокуратури та Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області. У зв`язку із вищевказаним, позивачем заявлено про те, що держава Україна в особі посадових осіб відповідачів не вжила ефективного засобу захисту її права, порушеного внаслідок вчинення щодо неї злочину, про який вона заявила до прокуратури, та не припинила протиправні діяння суб`єктів підприємницької діяльності щодо яких понад 3 (три) роки здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №42017031010000122. Зважаючи на те, що оскільки Конвенція з прав людини покликана захищати права, які є практичними й ефективними, порушення державою будь-якого з конвенційних обов`язків зумовлює необхідність присудження за це компенсації. Тому, на переконання позивача, у зв`язку із тим, що держава не провела об`єктивне та незалежне розслідування випадку заподіяння їй майнової шкоди завданої злочином, про який заявлено позивачем до прокуратури, а суди постановили певні факти, які свідчать про надмірну тривалість досудового розслідування, констатували бездіяльність органу досудового розслідування, факт неналежного здійснення слідчими досудового розслідування, за результатами розгляду даної справи суд зобов`язаний визнати, що така триваюча протиправна бездіяльність спричинила моральні страждання потерпілій особі. Моральні страждання, за словами позивача, виразилися у необхідності відвідування органів досудового розслідування, подачі скарг до суду, участі в судових засіданнях, порушенні звичного для позивача способу життя та унеможливленні зайняття підприємницькою діяльністю. Позивач наголосила на тому, що така триваюча бездіяльність держави в особі відповідачів спричиняє їй психологічне виснаження через зруйнування її повсякденного життя та розчарування через тривалі безуспішні спроби домогтися від органів влади виправлення ситуації. Тому просить стягнути з держави України на її користь 1 500 000 грн. компенсації за моральну шкоду. Ухвалою суду від 25.03.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. 29.04.2021 до суду надійшов відзив Міністерства юстиції України, відповідно до змісту якого представник даного відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення представника відповідача ґрунтуються на тому, що позивачем необґрунтовано заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства. Також вважає помилковим твердження позивача про зобов`язання першого заступника Міністра юстиції України щодо контролю за дотриманням виконання наказу Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 всіма державними установами і повинна нести відповідальність за недотримання виконання цього наказу, оскільки персональна відповідальність за зміст та оформлення на належному рівні виданих державною установою документів відповідає керівник установи, що регулюється п.п.6-7,11 даного наказу та п.2 постанови Верховної Ради України «Про Державний герб України» від 19.02.1992 №2137-ХІІ. Зауважено, що всупереч вимогам ст..175 ЦПК України, позивач [PERSON] не вказує, які права, свободи та інтереси порушені відповідачем, оскільки в частині, що стосується Міністерства юстиції України позов не містить жодних обґрунтувань. Окрім того, позовна вимога про стягнення моральної шкоди взагалі не підтверджується належними та допустимими доказами, як і не вказано жодних обставин, які б свідчили про порушення Міністерством юстиції України чи його рішеннями будь-яких майнових чи особистих немайнових прав [PERSON] 24.05.2021 надійшло клопотання позивача [PERSON] в якому вона заявляє, що згідно з актуальними на 24.05.2021 даними Єдиного державного реєстру, юридична особа за кодом ЄДРПОУ 02890417, місцезнаходження: м.Луцьк, вул. Конякіна, 3, не є юридичною особою із організаційно правовою формою «суди», відсутня інша передбачена законом інформація, а отже Луцький міськрайонний суд Волинської області не є юридичною особою утвореною як суд і не наділена повноваженнями здійснювати правосуддя. 31.05.2021 до суду надійшов відзив відповідача Міністерства внутрішніх справ України на позовну заяву [PERSON] , відповідно до змісту якого представник даного відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення представника відповідача полягають у тому, що Міністерство внутрішніх справ України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки з 2015 року взагалі не здійснює діяльність пов`язану з розглядом кримінальних проваджень, оскільки МВС України не наділено повноваженнями проводити досудове розслідування чи здійснювати контроль за його проведенням, натомість саме Національна поліція є належним відповідачем у даній справі. Звернено увагу суду на те, що позивач не зазначила у своїй позовній заяві чи в додатках жодних фактів, які б підтверджували протиправність дій з боку МВС України, що в результаті могли б спричинити завдання їй моральної шкоди. Одночасно із цим, представником відповідача заявлено клопотання про заміну його як відповідача на належного - Національну поліцію України. 19.07.2021 засобами електронного поштового зв`язку до суду надійшов відзив Офісу Генерального прокурора на позовну заяву, відповідно до якого представник даного відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог. Так, представником відповідача зазначено, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження №42017031010000122 здійснюється Луцькою окружною прокуратурою (до 15.03.2021 Луцька місце прокуратура). Водночас, позивач вказує, що їй завдано моральної шкоди саме Офісом Генерального прокурора внаслідок вчинення протиправних дій та бездіяльності у вищевказаному кримінальному провадженні. Однак, на переконання представника відповідача, для оскарження дій та рішень посадових осіб органів досудового розслідування, особа має порядку кримінального судочинства, а не цивільного. Окрім того, позивачем не надано суду жодних доказів протиправності будь-яких дій, бездіяльності чи рішень Офісу Генерального прокурора, внаслідок яких настали негативні наслідки у вигляді заподіяння [PERSON] моральної шкоди. Наголошено на тому, що Офіс генерального прокурора у кримінальному провадженні №42017031010000122 нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням не здійснював. Тобто процесуальне керівництво на здійсненням досудового розслідування СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області з урахуванням підслідності виконує виключно Луцька окружна прокуратура, а тому Офіс Генерального прокурора не є належним відповідачем у даній справі. Від позивача до суду клопотань про заміну відповідачів на належних не надходило. Ухвалою суду від 27.08.2021 в задоволенні клопотання представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України про заміну відповідача на належного відмовлено, натомість залучено Національну поліцію України до участі в справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. 05.10.2021 до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Національної поліції України. Представником третьої особи вказано, що позивачем не наведено наявності моральної шкоди, в чому полягає протиправність дій відповідачів по відношенню до відповідачів, а також причинного зв`язку між діяннями та шкодою, а тому вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 1 500 000 грн. є безпідставною. Окрім того, представником вказано, що з матеріалів справи та приєднаних позивачем доказів вбачається, що [PERSON] не зверталась до суду зі скаргами на дії слідчих в межах кримінального провадження №42017031010000122 для встановлення незаконності дій чи бездіяльності, а тому незаконності дій чи бездіяльності службових осіб органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №42017031010000122 у порядку, передбаченому КПК України, не встановлено. Позивачем, на переконання представника третьої особи, не доведено наявності підстав для відшкодування шкоди за рахунок держави. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що ані представниками відповідачів, а ні представником третьої особи, на її переконання, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування викладених нею обставин. Представники відповідачів, Офісу Генерального прокурора та Міністерства юстиції України, [PERSON] та [PERSON] заявлені позивачем вимоги заперечили, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національної поліції України Забожчук О.В. заперечувала щодо задоволення позову, просила в його задоволенні відмовити. Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши думку учасників справи,

Outcome: dismissed