Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 0522483600:03:001:0036, для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,5438, кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, для ведення особистого селянського господарства, яка належить відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2018 р. Дані земельні ділянки розташовані за адресою [ADDRESS] . Суміжна земельна ділянка, що знаходиться за адресою [ADDRESS] знаходилась у користуванні [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті користувачем даної земельної ділянки є відповідач [PERSON] , але на яких підставах її невідомо. Позов мотивує тим, що [PERSON] користуючись земельною ділянкою, яка належала [PERSON] облаштував огорожу даної земельної ділянки та встановив на земельній ділянці, яка належить [PERSON] бетонні стовпи, використовує частково привласнену земельну ділянку за цільовим призначенням, а саме для вирощування городини. У зв`язку з зазначеним, вона неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням знести бетонні стовпи, що знаходяться на її земельній ділянці. Крім того, вона зверталася зі скаргами до Кулижської сільської ради та до правоохоронних органів. ТОВ Юридично-земельний союз «Альянс» було здійснено переобміри земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , були встановлені нові межові знаки і відновлена межа згідно технічної документації на земельні ділянки [PERSON] . Після обміру та встановлення межових знаків на земельних ділянках [PERSON] було встановлено, що [PERSON] порушив межі та встановив бетонні стовпи на її землі. Встановлення факту незаконного користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON] підтверджується актом встановлення межових знаків від 24.07.2019 р. складений комісією у складі: землевпорядника сільської ради землевпорядником сільської ради Морочківською О.М., секретарем земельної комісії Байделюк О.О. та депутатом сільської ради Кулижською А.А. Незважаючи на вимоги щодо звільнення земельної ділянки від вказаних елементів огорожі, відповідач [PERSON] так і не здійснив їх демонтаж, фактично на свій розсуд без відповідних дозвільних документів змінив розмір земельної ділянки, яка належить [PERSON] створивши перешкоди даною земельною ділянкою. Вважає, що внаслідок переносу паркану [PERSON] , фактична конфігурація та межі земельної ділянки належної її, не відповідають конфігураціям та межам, вказаним у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2018 р. За таких підстав змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом перенесення елементів паркану у вигляді бетонних стовбців розташованих на межі суміжного землекористувння між земельними ділянками розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] , для приведення меж у стан відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, який є додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.04.2018 р. №НВ-0508212682018, право власності на яку належить [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримала повністю і просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Сидорчук Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що її довірителька [PERSON] є власником земельної ділянки земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 0522483600:03:001:0036, для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,5438, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Сусідній землекористувач [PERSON] самовільно встановив на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства бетонні стовбці, тим самим зробив межу. Проте дана межа [PERSON] не відповідає дійсності і виходить на земельну ділянку [PERSON] . На неодноразові звернення її довірительки самовільно забрати стовбці, відповідач ухиляється. Тому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та не чинити перешкод при перенесенні бетонних стовбців та приведенні земельної ділянки у стан відповідно до додатків висновку експерта №608 від 09.06.2021 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та просить відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Захарчук М.В. в судовому засіданні позову не визнав. Суду пояснив, що його довіритель користується земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Після її смерті його довіритель почав користуватися вказаною земельною ділянкою і зокрема були визначені її межі. Вказаних меж він не порушував. В задоволенні позову просить відмовити повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа відповідно до якого просять розгляд справи проводити без участі представника. Проти заявленого позову не заперечують. Із пояснень експерта [PERSON] встановлено, що він працює судовим експертом і безпосередньо проводив експертизу по даній справі. Про початок проведення експертизи були повідомлені сторони. При виїзді на місце встановлено, що бетонні стовбчики знаходяться на земельній ділянці [PERSON] . На додатку №2 експертизи чітко зазначено на яку саме відстань який стовбчик необхідно перенести. Заміри він здійснював фактично на земельній ділянці і порівнював з інформацією взятої з Державного земельного кадастру. Сторонам необхідно здійснити комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та додатку до нього (а.с.9-11) інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 0,5438 га, кадастровий номер 0522483600:03:01:0037 відсутня. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,5438 га, кадастровий номер 0522483600:03:01:0037, для ведення особистого селянського господарства [ADDRESS] . Відповідно до акту встановлення межових знаків від 24.07.2019 р. (а.с.13) встановлено, що представником ТОВ Юридично-земельний союз «Альянс» було зроблено переобміри земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 2863014 від 25.10.2018), з метою відновлення межових знаків між земельними ділянками гр. [PERSON] та земельною ділянкою, яка згідно запису земельно-кадастрової книги №1 особовий рахунок № [NUMBER] та книги погосподарського обліку №1 особовий рахунок № [NUMBER] рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . Користувачем земельної ділянки померлої [PERSON] на даний час являється [PERSON] . В процесі переобміру були встановлені нові межові знаки і відновлена межа згідно технічної документації на земельні ділянки гр. [PERSON] . Гр. [PERSON] не погодився бути присутнім при обмірі та поновленні межових знаків. Після обміру та встановлення межових знаків на земельних ділянках [PERSON] було виявлено, що гр. [PERSON] порушив межі та встановив свої бетонні колики на землі [PERSON] . Також судом досліджено Висновок експерта №608 від 09 червня 2021 р. з додатками (а.с.75-92) встановлено, що на підставі проведеного дослідження, а саме порівнявши координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , які були визначені під час проведення візуально інструментального обстеження та координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, відповідно до інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі, (додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.04.2018 р. №ВН-0508212682018 можливо зробити висновок, що межі земельної ділянки (координати поворотних точок меж, міри ліній по периметру) кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] не відповідають інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі (кадастровому плані доданого до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.04.2018 р. №ВН-0508212682018) щодо земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 площею 0,5438 га, яка перебуває у власності [PERSON] . Станом на час проведення дослідження бетонні стовпи у кількості 3-х шт. встановлені у межах земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, площею 0,5438 га, яка перебуває у власності [PERSON] . Після співставлення інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі щодо розмірів та меж земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 площею 0,5438 га [ADDRESS] , яка належить [PERSON] з межами земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , які були визначені під час проведення візуально інструментального обстеження можливо зробити висновок, що конфігурація зовнішні розміри меж земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] за адресою [ADDRESS] не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 (додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.04.2018 р. №ВН-0508212682018), а саме: - частина земельної ділянки площею 0,0005 га, яка входить до складу земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, що належить [PERSON] (з боку земельної ділянки [ADDRESS] ) не перебуває у її користуванні, із розмірами по периметру від точки А за годинниковою стрілкою: 19,81 м., 19,83 м., 0,53 м.; - частина земельної ділянки площею 0,0098 га, яка входить до складу земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, що належить [PERSON] (з боку земельної ділянки [ADDRESS] та земель [PERSON] ) не перебуває у її користуванні, із розмірами по периметру від точки Б за годинниковою стрілкою: 107,19 м., 66,24 м., 52,94 м., 4685 м., 30,60 м,, 30,18 м.; - частина земельної ділянки площею 0,00182 га, яка не входить до складу земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, що належить [PERSON] (з боку земель сільської ради та земель гр. [PERSON] ) перебуває у її фактичному користуванні, із розмірами по периметру від точки В за годинниковою стрілкою: 25,84 м., 207,59 м., 136,93 м., 69,29 м., 27,79 м. З огляду на те, що земельна ділянка, яка є об`єктом дослідження має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а також те, що на ній відсутні земельні поліпшення для приведення меж земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, площею 0,5438 га [ADDRESS] , що належить [PERSON] до меж, які визначені правостановлюючими документами на земельну ділянку кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 (додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.04.2018 р. №ВН-0508212682018) необхідно здійснити комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. №376 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обрати такі способи викорситання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року Про практику застсоування судами земельного законодаства при розгляді цивільних справ, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, який здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом, в тому числі відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушють права або створюють небезпеку порушення прав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та враховуючи показання експерта, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 площею 0,5438, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] та належить її відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2018 р. Встановленні на її земельній ділянці відповідачем [PERSON] бетонні стобвці та самовільне захоплення частини її земельної ділянки, порушують її права як власника та створюють перешкоди у користуванні належною земельною ділянкою. Зокрема, висновком експерта №608 від 09 червня 2021 р. підтверджується факт самовільно захоплення [PERSON] частини земелньої ділянки, оскільки земельної ділянки кадастровий номер 0522483600:03:001:0037, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] не відповідають інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі. За таких підстав, заявлені позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають до задоволення частково, а тому відповідача [PERSON] слід зобов`язати усунути перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 0522483600:03:001:0037 розташованої за адресою [ADDRESS] та не чинити перешкод при перенесенні елементів паркану у вигляді бетонних стовбців на межі суміжного землекористування між земельними ділянками розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] для приведення меж земельної ділянки належної [PERSON] у стан відповідний до додатків висновку експерта №608 від 09.06.2021 року. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат понесених [PERSON] під час розгляду справи. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат суду надано квитанцію про сплату судового збору на суму 840 грн. та квитанції про оплату послуг адвоката Сидорчук Н.М. на суму 8500 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг від 08.10.2020 р., а тому дані витрати в сумі 9340 грн. підлягають до відшкодування з відповідача [PERSON] . На підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: partial