Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказуює на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав батьку позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на вказаний житловий будинок. Після смерті [PERSON] отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом позивач [PERSON] не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи, право власності за померлим [PERSON] не зареєстровано. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 10.01.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (даліЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 245 від 14.07.2021, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстроване. Згідно довідок, виданих виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області та копії погосподарської книги №944 Микулинецької селищної ради (село Тютьків), станом на 15.04.1991 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] і одного члена його дружини [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом з ним проживав та був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку його син [PERSON] . Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 08.07.2021, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 77,8 кв.м., з якої житлова 56,3 кв.м.. Відповідно до висновку про вартість майна: будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , станом на 05.10.2021 становить 70020 (сімдесят тисяч двадцять) грн. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності положення статей 17, 18 Закону Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону України Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦКУРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦКУРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] належав вказаний житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2016, виданого Виконавчим комітетом Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] в селі Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. за № 163/02-31 від 23.07.2021, вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 135/2020 за заявою сина [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися. Дружина померлого [PERSON] померла ще до відкриття спадщини, [INFO] . Також з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. за № 163/02-31 від 23.07.2021, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на ім`я померлого [PERSON] . Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, його права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за [PERSON] права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved