Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Н.Й. про визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (надалі - Домоволодіння), який входив до суспільної групи колгоспного двору в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що Домоволодіння відносилося до групи колгоспного двору, головою якого була записана його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вказане Домоволодіння і він як спадкоємець першої черги є таким, що прийняв спадщину. Відповідач по справі (син [PERSON] ) на спадкове майно не претендує. Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог зазначені положення ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа пояснень по суті спору не надала. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Згідно з даними свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.06.1990 Домоволодіння належало [PERSON] голові колгоспного двору. З даних виписки з погосподарської книги від 22.02.2022 №ж-685/0/109-22 вбачається, що Домоволодіння належало до загальної групи господарства колгоспний, рік побудови 1930. З погосподарської книги на будинок вбачається, що членами колгоспного двору станом на 1990 рік були: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (внук), [PERSON] (донька) та [PERSON] (внук). По відношенню до цього, суд зазначає, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями 120-127 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Згідно з частиною першою статті 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В свою чергу, 15 квітня 1991 року набув чинності Закон Української РСР "Про власність" який не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Крім того, 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з Цивільного кодексу Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. Таким чином, при вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Правила статті 563 ЦК України 1963 року щодо відкриття спадщина на майно колгоспного двору лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР", тобто з 1 липня 1990 року. Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування. Враховуючи викладене, а також той факт, що спірне Домоволодіння станом на 30 червня 1990 року відносилося до колгоспного двору та належало його членам, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили статус членів колгоспного двору, а саме: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (внук), [PERSON] (донька) та [PERSON] (внук) у рівних частках, тобто по 1/6 частці кожному, а при спадкуванні частки в колгоспному дворі застосуванню підлягають загальні правила щодо спадкування. \~ \~ \~ \~Член колгоспного двору - [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 1/6 частки домоволодіння. Відповідно до абзаців другого та третього пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~ відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Так, ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. \~ У відповідності з положеннями ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємцем, що прийняв спадщину визнається, вважається особа, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статтей 529, 549 ЦК УРСР [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька) як спадкоємці першої черги прийняли належну [PERSON] частку у колгоспному дворі (по 1/18 кожен (1/6:3)). Після її прийняття частка [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька) склала по 2/9 (1/6+1/18). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 червня 2001 року [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до статтей 529, 549 ЦК УРСР [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька) як спадкоємці першої черги прийняли належну [PERSON] частку у колгоспному дворі (по 1/9 кожна (2/9:2)). Після її прийняття частка [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька) склала по 1/3 (2/9+1/9). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] належна їй частка (1/3) у Домоволодінні перейшла до її сина як спадкоємця першої черги [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] померла [INFO] . На день відкриття спадщини після [PERSON] правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно з абзацами другим та третім п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Фактичний аналіз наявних в матеріалах справи даних (свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] ,свідоцтво про народження серії [NUMBER] , дані погосподарської книги, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2021 ) свідчать про те, що спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є її чоловік - позивач [PERSON] , [INFO] , та син відповідач [PERSON] , [INFO] , яким в силу закону належить по 1/6 (1/3:2) частки Домоволодіння. При цьому, з даних постанови приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Наталії Йожефівни від 14.09.2021 №84/01-16 вбачається, що спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті дружини [PERSON] прийняв шляхом подання відповідної заяви; спадкоємець [PERSON] (відповідач) на підставі заяви від 26.05.2021 №24 відмовився від прийняття спадщини на користь батька (позивача). При цьому, ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. У видачі свідоцтва [PERSON] (позивачу) відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про членів колгоспу. Таким чином, позивачу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належить 1/3 частки Домоволодіння (1/6+1/6). \~ \~ \~ \~З урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі та приписів законодавства, чинного у періоді виникнення та цивільно-правової реалізації відносин із спадкування Домоволодіння, а також оформлення права власності на нього, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed