Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач в листопаді 2021 року звернулася в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про скасування арешту з об`єкту нерухомого майна двохкімнатної квартири в [ADDRESS] , загальною площею 47.7м.кв., житловою площею 30.3м.кв., реєстраційний номер 12322279. Позовні вимоги обґрунтували тим, що з 2006 року є власником квартири в [ADDRESS] , однак тільки тепер стало відомо, що в Державному реєстрі накладено обтяження на відчуження на підставі постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ у ВП №10070061 від 18.11.2008 року, на запит повідомлено, що таке виконавче провадження відсутнє. Іншого способу захисту ніж в судовому порядку немає. Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач належним чином повідомлений в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, згідно договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] , дублікат виданий 21.03.2-21р. (а.с.5-6), однак 29.09.2021р. їй стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено обтяження, реєстраційний номер 9758639 від 22.04.2010р., на підставі постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ (є також і обтяжувачем) у ВП №10070061 від 18.11.2008 року а саме арешт нерухомого майна - квартиру в [ADDRESS] , належної [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] (а.с.3-4). При цьому, жодної інформації про стягувача, даний доказ не містить. На запит позивача від 05.10.2021р. до органу ДВС, відділом ДВС у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 15.10.2021р. повідомлено, що таке виконавче провадження №10070061 від 18.11.2008 року, де номер обтяження 9758639 від 22.04.2010р. - відсутнє. Також, дана відповідь не містить інформації хто був стягувачем у даному виконавчому провадженні. Іншого способу захисту ніж в судовому порядку немає. Не зважаючи на це, що позивач застосував тільки норму ст.316 ЦК України щодо визначення права власності, суд вважає за необхідне з метою захисту прав , застосувати й норму ст.391 ЦК України, яка регулює, що особа\~ має право захисту в судовому порядку щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Оскільки наявність такого запису є обмеженням права власника щодо розпорядження відповідним майном, вимога зняти обтяження (арешт нерухомого майна) з квартири в [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений\~ та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 391 ЦК України, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України,

Outcome: approved