Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.04.2021 розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, в зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача на утримання їхніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, однак направила заяву у якій вимоги позову змінила, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1350 грн. на кожну дитину, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій проти змінених позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно доведено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.04.2021 був розірваний (а. с. 6-7). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9), які проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а. с. 10). Відповідач добровільно свого законного обов`язку по утриманню дітей не виконує, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч. 1 ст.184 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов`язку по утриманню малолітніх дітей, чим порушує їхні майнові права, то на користь позивачки з нього необхідно стягувати аліменти, які суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, в твердій грошовій сумі в розмірі 1350 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved