Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 25 лютого 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають та перебувають на її утриманні. Відповідач достатніх коштів на утримання дітей не надає, вихованням дітей не займається та не цікавиться ними, тим самим самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Відповідач є працездатною, здоровою особою, офіційно працює в Польщі, тому просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, по 3000 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, відповідно до якого позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1309 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування відзиву зазначив, що розмір аліментів, який просить позивачка стягнути в її користь на утримання двох дітей, 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, є завищеним і не обгрунтованим. Як на підставу своїх вимог у частині розміру аліментів позивачка посилається на те, що він офіційно працює у Польщі та має змогу сплачувати аліменти на рівні 3000 гривень на кожну дитину. Вказана обставина позивачкою не підтверджена доказами та не відповідає дійс\-ності. Насправді його сукупний дохід за період з 2 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року склав 14808 гривень 58 копійок, тобто 2468гривень 10 копійок на місяць, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників по\-датків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06.01.2022. Крім цього, слід прийняти до уваги те, що на теперішній час він звернувся до су\-ду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки має намір укласти шлюб з іншою жінкою, яка є вагітною. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового міні\-муму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років становить 2618 гривень, а 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років - 1309 гривень. Виходячи з викладеного та того, що позивач заявила вимогу про стягнення алі\-ментів у твердій грошовій сумі, він визнає позов у частині стягнення аліментів у розмі\-рі по 1309 гривень на кожну дитину, разом на суму 2618 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак у прохальній частині відзиву просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року; В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач; Діти проживають разом з позивачкою; Відповідач не надає допомогу на утримання дітей; Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників по\-датків про суми виплачених доходів та утриманих податків №2995 від 06.01.2022 [PERSON] за період з 2 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року отримав дохід у розмірі 14808,58 гривень. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України). Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено на 2022 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Доказів того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі по 3000 грн, матеріали справи не містять. Згідно відзиву на позов [PERSON] погодився сплачувати аліменти на утримання дітей утвердій грошовій сумі в розмірі по 1309 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітніх дітей, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття дітей. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. Крім того, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, його вік, матеріальне становище позивачки та враховує те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial