Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року по справі № 299/76/19 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вище наведем рішенням вирішено після реєстрації розірвання шлюбу прізвище чоловіка змінити на дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Як відомо станом на день подання позовної заяві відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » Від цього шлюбу вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, а також жодної матеріальної допомоги суну не надавав. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться її навчанням, не відвідує навчальний заклад, не провідує дитину вдома. Жодної матеріальної допомоги на утримання сина він не надає. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. [PERSON] взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, так як це встановлено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач з сином проживають у власній квартирі з її новим чоловіком. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, сином і новим чоловіком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Вихованням дитини займаються лише позивач за допомогою її нового чоловіка, з якими вони разом проживають. Судовим наказом виданим Попільнянським районним судом 11 грудня 2019 року по справі № 288/1769/19 було стягнуто з відповідача, аліменти на її користь, на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 грудня 2019 року. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів та жодної матеріальної допомоги дитині не надає. Позивач просить позбавити [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ідентифікаційний номер - [NUMBER] ), батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Служби (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі їх представника, позов підтримують, просять його задовольнити, не заперечують проти прийняття заочного рішення. Згідно частини третьої статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Судових викликів № 288/1868/21/14924/21 від 16 грудня 2021 року, № 288/1868/21/2373/22 від 09 березня 2022 року розміщені на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] , був повідомлений про судові засідання. Частиною 11 статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року, шлюб зареєстрований 15 травня 2015 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 2, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище чоловіка змінено на дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 9. 31 липня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до постанови Відділу Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61405613, щодо виконання судового наказу № 288/1769/19 виданого 11 лютого 2020 року Попільнянським районним судом Житомирської області, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована в [ADDRESS] , проживає в [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 грудня 2019 року. Згідно листа від 14 червня 2021 року № 3781 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 червня 2021 року № 3782 виданих Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), станом на 01 червня 2021 року [PERSON] має заборгованість за період грудень 2019 року, січень - грудень 2020 року, січень - травень 2021 року, в розмірі 16629,50 гривень. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21 жовтня 2021 року затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, в квартирі зроблено ремонт, на момент обстеження в квартирі придбано та чисто. В дітей є речі першої необхідності, одяг та взуття за сезоном, відповідно до віку, окреме місце для сну та відпочинку, діти забезпечені продуктами харчування, засобами гігієни, в дітей є іграшки , розвивальні ігри. Батько дитини [PERSON] не бачив сина 3 роки, з сином не спілкується. Як вбачається з довідки Житомирського дошкільного навчального закладу № 2 від 26 серпня 2021 року № 248, [PERSON] , [INFO] відвідував логопедичну групу № 2 ЖДНЗ № 42 з вересня 2020 року по травень 2021 року. За цей період батько дитини [PERSON] у дитячому садочку не з`являвся. Згідно з частиною 5 статті 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02 лютого 2022 року № 116, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно приписів статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів частини другої статті 150 та частини другої статті 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" та статтею 150 СК України, передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує його належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема не бере участі у забезпеченні дитини необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Наведені позивачем обставини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дитини. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами частини другої статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно положень частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частини сьомої, восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved