Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася у Дубенський міськрайонний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого з останнім мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, у той час як єдиним джерелом доходу позивача є заробітна плата. Відповідач добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча може надавати таку допомогу, адже є здоровим, працездатним та працевлаштованим закордоном (працює у Республіці Польщі). У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, а також враховуючи відсутність заперечень з боку сторони позивача проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 18.07.2009 Дубенським ВРАЦС Рівненської області та розірваний за рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17.07.2018 (а.с. 3-4, 17-18). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьками в якому записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 6). На підтвердження перебування вказаної дитини на її утриманні, позивачем надана суду довідка № 124 від 02.02.2022, видана ТОВ «Житловик-Дубно», з якої вбачається, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , а разом із нею проживає її малолітня донька [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 6, 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки відповідач добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільної з позивачем дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню доньку [PERSON] у розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 03.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved