Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

17.01.2022 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Космацької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його баба - [PERSON] , яка проживала в с. Космач Косівського району Івано-Франківської області. Після смерті баби відкрилася спадщина на майно за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. із заявою про прийняття спадщини за законом. Окрім нього спадкоємцем є син померлої (батько позивача) [PERSON] , який 29.09.2021 року подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Нотаріусом відкрито спадкову справу №169/2021, номер справи в спадковому реєстрі: 68386148. 03.12.2021 року, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало його померлій бабі, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. від 03.12.2021 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача - Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області - до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. За правилами ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України. За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 18.04.1988 року батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.31). Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 05.09.1957 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.32). [INFO] померла бабуся позивача в справі - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.05.2021 р.(а.с.30). Як вбачається із витягу про реєстрацію спадкової справи в реєстрі від 29.09.2021 року відкрилась спадкова справа за №68386148 після смерті [PERSON] (а.с.29). 24.09.2021 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу заяву про відмову від спадщини на користь внука померлої [PERSON] , 1988 року народження (а.с.13). 29.09.2021 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті баби - [PERSON] (а.с.12). 03.12.2021 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що належало померлій бабі - [PERSON] (а.с.11), однак постановою від 03.12.2021 року №48/02-31 нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області відмовлено у видачі у зв`язку із що позивачем на подано необхідні відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.10). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області №176/04-07 від 22.09.2021 року (а.с.16) вбачається, що будинок 1966 року побудови, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області №125/04-07 від 09.08.2021 року [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно з 1967 року проживала і була зареєстрована у будинку 1966 року побудови, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у якому також з 2012 року по даний час зареєстрований, зокрема внук померлої - [PERSON] (а.с.15). За змістом довідки № 224/04-07/964/02.2-17 від 16.11.2021 року (а.с.14) згідно відомостей по господарських книг Космацької сільської ради за 1990-1995 роки №21 за [PERSON] рахувалось господарство за адресою [ADDRESS] . Випискою з інвентаризаційних матеріалів №69996 від 29.09.2021 року (а.с.25) стверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України). Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України: спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець першої черги - син спадкодавця [PERSON] - відмовився від спадщини на користь внука спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (а.с.13). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] з 2012 року проживав разом із спадкодавцем [PERSON] до часу її смерті (а.с.15). Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується листом-відповіддю №37/01-16 від 21.01.2022 року приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. (а.с.37) Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] за свого життя не здійснила реєстрацію свого права власності на будинок, після її смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцям господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірне господарство в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1264, 1268, 1275 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved