Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2021 року на належний позивачці картковий рахунок в AT «Райффайзен Банк Аваль», призначений для отримання заробітної плати було накладено арешт. З метою з`ясування підстав накладення арешту позивачка звернулася до банку з відповідною заявою. У відповідь на вказане звернення позивачці було повідомлено про те, що арешт на належний їй рахунок було накладено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., виконавче провадження № 66969813. В подальшому з Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників позивачка дізналася про те, що 28.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. дійсно було відкрито виконавче провадження № 66969813 з примусового виконання якогось виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивачки на користь відповідача якихось коштів. При цьому отримати будь-яку іншу інформацію щодо виконавчого провадження відкритого щодо неї як боржника, даних виконавчого напису нотаріуса, суми стягнення, тощо, [PERSON] не вдалося. За надуманими підставами, приватним виконавцем Журидом С.М. не було надано зазначену інформацію на адвокатський запит. Разом з тим позивачка вважає, що вказаний вище виконавчий напис нотаріуса, з виконання якого приватним виконавцем Журидом С.М. було відкрито виконавче провадження № 66969813 у будь-якому разі не підлягає виконанню. Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що заборгованість, яку стягнуто з позивача на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» аж ніяк не може вважатися безспірною, оскільки нотаріусу не було надано та не могло бути надано жодних доказів визнання позивачкою заборгованості у заявленому відповідачем розмірі та, що у даному конкретному випадку виконавчий напис було вчинено на підставі договору, який не було нотаріально посвідчено. З огляду на зазначені обставини, нотаріус Остапенко Є.М. в принципі не мав жодного права у 2021 році виносити виконавчий напис щодо стягнення з позивачки на користь відповідача якоїсь вигаданої заборгованості. 29.06.2021 відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зупинена у зв`язку з необґрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності, до усунення цієї обставини. Таким чином станом на дату звернення до суду з цим позовом, Остапенко Є.М. не виконує повноваження нотаріуса. Розмір понесених позивачкою судових витрат складає 5908 грн., з яких 5000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, а 908 грн. - витрати по сплаті судового збору. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з гр. [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» грошових коштів. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 22.02.2022 року, на виконання ухвали Вільшанського районного суду від 07.02.2022 року до суду надійшли матеріали виконавчого провадження АСВП №66969813 та повідомлено, що діяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. зупинена на підставі наказу Міністерства юстиції України №144/7 від 17.01.2022 року. Позивач та представник позивача адвокат Зятковський Т.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №2764922529/224222 від 28.01.2020 року, ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , уклали індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн.. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.02.2020 року. У відповідності до довідки Другого Первомайського відділення AT «Райффайзен Банк Аваль» № Д2-В54/42/3476 від 18.10.2021 року, позивачці повідомлено, що арешт на належний їй рахунок було накладено не зі сторони банку, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавче провадження №66969813 (а.с.9). Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 26.10.2021 року, боржник [PERSON] , [INFO] , №ВП 66969813, документ видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.. Приватний виконавець, в якому перебуває на виконанні: Журид С.М. (а.с.10). 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №170291 про звернення стягнення з гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованості за кредитним договором №2764922529/224222 від 28.01.2020 року, за період з 28.01.2020 року по 09.06.2021 року, яка складає 3294,30 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню 4494,30 грн.. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. ВП № 66969813 від 28.09.2021 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №170291 виданого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 4494,30 грн. боргу. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України,нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат»та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат»,для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону «Про нотаріат»передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд приходе до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме: нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено та учасниками справи не надано доказів протилежного, що позивач протягом 2020-2021 років не отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» будь-яких листів (вимог), або що відповідачем надано нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16-ц, від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16-ц. А отже, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Скасування заходів забезпечення позову передбачено ст. 158 ЦПК України. Відповідно до частини першої зазначеної статті суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Тому, після набрання чинності даним рішенням суду необхідно скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року по справі №384/404/21 №пр.2-з/384/15/2021 у виді зупинення стягнення у відкритому 28.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. виконавчому провадженні №66969813 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» грошових коштів. Позивачем у позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданих квитанцій, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. та при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 454 грн., що підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved