Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до СТОВ "Кліщинське" (далі - відповідач), третя особа - [PERSON] , про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 11 травня 2019 року близько 15:00 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-3309, який належить СТОВ "Кліщинське" у приміщенні складу №3, що розташоване на території току СТОВ "Кліщинське" під час здійснення руху заднім ходом скоїв наїзд на [PERSON] (чоловіка позивача), який знаходився позаду транспортного засобу. Внаслідок наїзду [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці ДТП. Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 05 лютого 2021 року, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишено без змін, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Позивач вказує, що їй завдано непоправної моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із невідворотною втратою чоловіка. Ця подія спричинила для неї значний стрес, повністю перевернула її життя, оскільки чоловік їй в усьому допомагав, а тепер змушена все робити сама. Зазначила, що в неї на утриманні залишилась неповнолітня дитина і в зв`язку з втратою годувальника позивач сильно переживає яким чином сама буде її виховувати, забезпечувати та навчати. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 150000 грн. та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Від представника відповідача Охріменко Н.І. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до змісту якого відповідач заявлені позовні вимоги визнає частково, вказує, що позовна заява не містить правових підстав обґрунтування обов`язку відповідача по відшкодуванню моральної шкоди, окрім передбаченої ЦК України відповідальність відповідача без вини. Зазначила, що відповідачем було виплачено дітям позивача в якості компенсації понесеної моральної шкоди в зв`язку з втратою годувальника кошти у розмірі 154037,76 грн. та позивачу за період з липня 2019 року по грудень 2020 року кошти в розмірі 94310,19 грн. А тому просила позов задовольнити частково. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн, на стягнення судових витрат не претендує, розгляд справи просила проводити в її відсутність. Представник відповідача Охріменко Н.І. в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій визнає зменшені позовні вимоги, розгляд справи просить проводити в її відсутність. Третя особа [PERSON] , про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяв чи клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 лютого 2021 року, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишено без змін, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Вироком встановлено, що [PERSON] , 11 травня 2019 року близько 15:00 год., керуючи службовим автомобілем ГАЗ-3309, д.н.з [NUMBER] , у приміщенні складу №3, що розташований на території току СТОВ "Кліщинське" в с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області в порушення вимог п. 2.3 б, 10.1 та 10.9 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, при обмеженій оглядовості дорожньої обстановки, що складається позаду транспорного засобу, розпочав рух заднім ходом до місця завантаження зерном кукурудзи, під час чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який знаходився позаду автомобіля. Внаслідок даної ДТП [PERSON] , згідно висновку експерта отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви. Так, судом встановлено, що смерть чоловіка позивача настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - службового автомобіля, під керуванням [PERSON] , який перебував у трудових правовідносинах з відповідачем СТОВ "Кліщтнське" та якого вироком суду визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з смертю чоловіка. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин враховуючи характер і глибину моральних страждань, яких зазнала позивач, втративши близьку людину, їх тривалість, а також обставини, за яких настала смерть її чоловіка, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, за подання позовної вимоги в розмірі 100000 грн. до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1000 гривень. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору, що складає 500,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved