Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , що зареєстрований 26 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №33. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини у них з відповідачкою фактично припинені з 01 березня 2021 року. Підставою припинення шлюбних відносин є відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. При цьому вказав, що від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, участі в судовому засіданні не приймали. При цьому позивач подав заяву, де просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 26 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №33. Дошлюбне прізвище відповідачки « [PERSON] » (а.с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя подружні відносини між сторонами припинені, у зв`язку з чим позивач вважає їх із відповідачкою подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка питання про відновлення дошлюбного прізвища не піднімала. Враховуючи те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ним та відповідачкою не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 992,40 гривень підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved