Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

13 серпня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості зазначивши, що 18.03.2014 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами », які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Так, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000,00 грн.. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3 погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно до п. 1.1.1.56. договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну її карти. Мінімальний обов`язків платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Оскільки відповідач [PERSON] в порушення умов договору щомісячне погашення кредиту та сплату відсотків не здійснював, тому позивач просив суд стягнути з нього заборгованість на загальну суму 10245,93 грн., з яких 6804,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3441,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати по справі. 25 січня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Немеш І.В. про застосування строку позовної давності у вказаній цивільній справі (а.с. 140-146). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив щодо позову не подав, причини неявки не повідомив (а.с. 154). Представник відповідача адвокат Немеш І.В. в судове засідання не з`явився. При цьому, подав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Також, у даній заяві просив розглянути без його участі клопотання про застосування строку позовної давності, яке просив задовольнити (а.с. 156-158). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 статті 638 ЦК України, передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 18.03.2014 року відповідач [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг(а.с. 20). Згідно до п. 2.1.1.12.3. Договору погашення кредиту - поповнення картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Відповідач зобов`язався: -на підставі п. 2.1. 1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; -слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору, Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно виписки з карткового рахунку відповідача [PERSON] , наданого позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що відповідач із 18.03.2014 року почав використовувати грошові кошти, які періодично частково повертав. Зокрема, з поміж іншого, відповідачем [PERSON] здійснювалось погашення заборгованості в розмірі по 500,00 гривень 15 листопада 2017 року, 19 грудня 2017 року та останній раз 25 січня 2018 року. Вказане підтверджує факт користування відповідачем кредитних коштів (а.с. 78-85). Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 21.07.2021 року складає 10245,93 грн., з яких 6804,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3441,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 76-82). Крім того, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] було надано дві кредитні картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується довідкою позивача (а.с. 89). Факт збільшення кредитного ліміту встановленого відповідачу підтверджено довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 88). Частиною 1 статті 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач відзиву відносно позову до суду не подав. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав згідно кредитного договору кредит, зі щомісячною сплатою суми кредиту та процентів, однак вчасно не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, тому позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з нього заборгованості на загальну суму 10245,93 гривень є підставним і підлягає до задоволення. Судові витрати в сумі 2270,00 гривень по справі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Немеш І.В. про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Так, статтею 256 Цивільного кодексу України, дається визначення поняттю «позовна давність» - строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою собою позову до суду. За статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Норма частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, отже обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення, покладається на позивача. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 826/13768/16 (11-609апп18), від 04.12.2018 року по справі № 910/18560/16 (12-143гс18), від 22.05.2018 року по справі № 369/6892/15-ц (14-96цс18), від 07.11.2018 року по справі № 372/1036/15-ц (14-252цс18), від 31.10.2018 року по справі № 367/6105/16-ц (14-381цс18), від 07.08.2019 року по справі № 2004/1979/12 (14-194цс19), від 28.11.2018 року по справі № 504/2864/13-ц (14-452цс18). Разом з цим, ч. 3 ст. 267 ЦК України, визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як встановлено судом, 25 січня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Немеш І.В. про застосування строку позовної давності у вказаній цивільній справі (а.с. 140-146). Ознайомившись із вказаним клопотанням, суд звертає увагу на наступне. Електронний підпис, відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Для розгляду вказаного документу судом, обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу, є накладання електронного цифрового підпису, яким завершується утворення електронного документа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений його необхідно оформити відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» або подати такий документ в паперовій формі. Враховуючи вищенаведене, оскільки заява адвоката Немеш І.В. від 25.01.2022 року не підписана електронним цифровим підписом, що не відповідає вимогам закону до оформлення документу, поданого в електронному вигляді та не подано через "Електронний суд", тому клопотання про застосування строку позовної давності не підлягає розгляду судом.

Outcome: approved