Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Позивачка [PERSON] , скориставшись канцелярією, 09.02.2022 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована за вх. № 2282) про вирішення трудового спору, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача - ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» заборгованість з оплати коштів за період з 27.04.2020 року по 30.08.2020 року тимчасової непрацездатності у кількості 126 днів у загальному розмірі 19 836 грн. 18 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення зазначеної позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., позивачка просить покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що в силу письмового трудового договору з працівником від 13.03.2014 року позивачка була прийнята відповідачем на посаду монтера кабельних мереж. Позивачка вказує, що після закінчення 13.03.2015 року строку дії названого договору остання була прийнята відповідачем на ту ж посаду на постійній основі та, у даний період, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Зазначає також, що вона перебувала на лікарняному у період до і після пологів, а саме з 27.04.2020 року до 30.08.2020 року включно, що складає 126 днів, про що свідчить листок непрацездатності серія АДЦ № 940746.Позивачка стверджує, що неодноразово зверталась до відповідача стосовно оплати періоду тимчасової непрацездатності, однак, їй не була проведена оплата згідно листка непрацездатності, а відповідач категорично відмовляється його приймати, наголошуючи на тому, що коштів провести таку оплату не має. Оскільки відповідач відмовляв позивачці у виплаті названої допомоги, вона просила надати довідку про її заробітну плату, котру отримувала перед означеними пологами, втім відповідач також не видав їй таку довідку про заробітну плату. Відтак позивачка вважає за можливе, формуючи свої позовні вимоги, виходити з мінімальної заробітної плати за період її тимчасової непрацездатності до пологів і після пологів, а саме у 2020 році, котра складала 4 723 грн.. Враховуючи наведене, остання змушена була звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених трудових прав. Відповідач - ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення заборгованості з оплати коштів за період тимчасової непрацездатності не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, в особі в.о. начальника - М. Диби (належно засвідчена копія наказу про призначення виконуючим обов`язки начальника М. Дибою долучена до матеріалів справи), скориставшись відділенням поштового зв`язку, у визначений судом строк, 16.03.202 року подало письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» про стягнення заборгованості з оплати коштів за період тимчасової непрацездатності, в котрих підсумовуючи свої міркування з приводу зазначеної позовної заяви та доданих до неї матеріалів, зазначає, що для призначення і надання позивачці за рахунок коштів Фонду соціального страхування України допомоги по вагітності та пологах згідно листка непрацездатності № 940746 правових підстав не вбачає. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися невирішеними, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та інших її учасників, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.02.2022 року позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» про стягнення заборгованості з оплати коштів за період тимчасової непрацездатності, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Одночасно, за ініціативою суду, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Постановлено розгляд даної цивільної справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, 21.03.2022 року о 14:00 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, без повідомлення (виклику) її учасників та без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами у порядку захисту своїх прав, та причетність до порушення таких її прав ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що 13.03.2014 року відповідач уклав письмовий трудовий договір з працівником - [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 7), зі змісту котрого вбачається, що [PERSON] була прийнята на роботу у ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» на посаду монтера кабельних мереж. В силу пункту 14 названого укладеного між сторонами трудового договору, такий набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом року, а саме до 13.03.2015 року. У свою чергу, у цьому трудовому договорі не вбачається пунктів, котрі б містили положення про його автоматичну пролонгацію, як і не пов`язується його продовження з будь-якими іншими умовами. Як вбачається з листка непрацездатності серії АДЦ № 940746, виданого КНП «Стрийський пологовий будинок» Стрийської міської ради 27.04.2020 року позивачці - [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 6), остання звільнення від роботи на 126 днів у зв`язку із пологами. Позивачка являється матір`ю доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області 25.06.2020 року у відповідності до актового запису № 11 (копія міститься у справі, а. с. 8). Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача ТзОВ «ТАЙМ ЕНД СПЕЙС» (код ЄДРПОУ: 37831243) є адреса: Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 9-А. Відповідач не перебуває у процесі припинення. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, котрі виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), Закону України «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Так, стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 23 КЗпП України встановлено строки трудового договору. Так, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підстави припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України, однією з яких є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У свою чергу правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. За змістом частин 1, 5 ст. 32 вказаного Закону документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення. Допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується: 1) застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), інших підставах, передбачених законом, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати; 2) добровільно застрахованим особам, застрахованим особам, які працюють на умовах цивільно-правового договору, здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність, - протягом десяти днів після призначення допомоги. Матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine), рішення від 10.02.2010 року). Висновки суду за результатами розгляду справи. Суд вважає, що надані позивачкою докази на підтвердження пред`явлених нею вимог у межах даної справи не є узгодженими між собою та викликають сумнівів у їх належності, допустимості, достовірності, достатності, оскільки ці докази у своїй сукупності (а це раптом три документи), за своєю суттю не становлять інформацію щодо предмета таких позовних вимог. Зокрема позивачка нічим не підтвердила існування між нею та відповідачем протягом 2020 року (час перебування нею у звільненні від роботи у зв`язку з пологами) трудових відносин, а долучений до матеріалів позову письмовий трудовий договір з працівником [PERSON] , котрий уклав відповідач ще 13.03.2014 року, припинив свою дію 13.03.2015 року. У свою чергу підтвердження пролонгації такого письмового договору в матеріалах справи відсутні, як і відсутні підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж фізичною особою. Тобто, позивачкою не доведено тієї обставини, що строк укладеного між нею та відповідачем трудового договору (якщо вважати, що він все ж-таки укладався), не закінчився до 2020 року, як і не доведено тієї обставини, що трудові відносини між сторонами у даній справі фактично тривали чи тривають на даний час і жодна з сторін трудового договору свого часу не поставила вимогу про їх припинення. Існування між сторонами у даній справі у період з 01.01.2020 року трудових відносин ставиться під сумнів і залученим у справі за ініціативою суду в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, котре у своїх письмових поясненнях на позовну заяву стверджує, що єдиний внесок до відповідного фонду за позивачку відповідачем у наведений період й до цього часу не сплачувався. Крім того суд констатує, що позивачкою, незважаючи на посилання нею у своєму позові на неодноразові звернення до відповідача протягом визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строку виплати матеріального забезпечення, передбаченого цим Законом, тобто не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, із вимогою про оплату коштів за період такої тимчасової непрацездатності,не долучено до свого позову будь-яких підтверджень цьому, зокрема письмових звернень щодо оплати передбаченої законодавством допомоги відповідно до листка непрацездатності серії АДЦ № 940746, виданого КНП «Стрийський пологовий будинок» Стрийської міської ради 27.04.2020 року, й взагалі надання або ж намагання надати відповідачеві цього листка непрацездатності, як і матеріали даної цивільної справи не містять доказів відмови відповідача позивачці у виплаті цієї допомоги по тимчасовій непрацездатності після отримання у встановлені строк та порядку згаданого листка непрацездатності. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, усіх досліджених доказів, котрі містяться у матеріалах даної цивільної справи, а також встановлених обставин та правові норми, котрі підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог, котрі, до того ж, на переконання суду, пред`явлені позивачкою передчасно, тобто без попереднього звернення з цього приводу протягом визначеного строку до відповідача, а, відтак, у їх задоволенні належить відмовити в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду однієї вимоги - про стягнення заборгованості з оплати коштів за період тимчасової непрацездатності, у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № ПН5579442 від 12.01.2022 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а саме залишити за позивачкою у зв`язку із відмовою їй у задоволенні вищевказаних позовних вимог. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed