Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

У серпні 2021 року виконувач обов`язків керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради, Губиниської селищної ради, Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування" до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідача вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. В результаті протиправних дій відповідача потерпілому [PERSON] спричинено тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим останній перебував на лікуванні в КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР» з 31 травня 2018 року по 15 червня 2018 року. На лікування [PERSON] витрачено 5582,10 грн., на лікування. Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого здійснені внаслідок злочинних дій відповідача, тому між діями останнього та цими витратами є прямий причинний-наслідковий зв`язок, що встановлено вироком суду, а тому просить стягнути з відповідача витрати витрачені на лікування потерпілого у сумі 5582,10 грн. Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прокурор Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області Серченко С.А. у наданій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування" у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.78). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Згідно листа Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування" вих.459 від 01 червня 2021 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні 15 ліжко днів з 31 травня 2018 року по 15 червня 2018 року у хірургічному відділенні, заходи щодо стягнення витрат на лікування потерпілих лікарнею не вживались (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, заходи щодо стягнення витрат на лікування потерпілого не вживалися також ні Дніпропетровською обласною радою, ні Губиниською селищною радою Новомосковського району. Наведені обставини є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року, [PERSON] , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (а.с.43). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарному лікуванні потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно довідки КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» від 01 червня 2021 року, вартість знаходження хворого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні за період з 31 травня 2018 року по 15 червня 2018 року становить 5582,10 грн. (а.с.16). Комунальне підприємство "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування", у якій проводилось лікування потерпілих перебувало в управлінні Дніпропетровської обласної ради та фінансується з обласного бюджету. Витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Оскільки судом під час розгляду справи та вивчення матеріалів справи було встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та підставами перебування потерпілого [PERSON] в лікарні, обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору на користь держави у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved