Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 19320,76 грн. за кредитним договором без номера від 26.02.2015 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номера від 26.02.2015 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті, складає між відповідачем і банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом останньої у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Відповідно до положень Умов і Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а тепер - на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг». Вказаний договір, в силу вимог ч.1 ст.634 ЦК України, є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно з якими обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Згідно з ч.2 ст.639, ст.207 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно з п.1.1.1.62 Договору, овердрафт - короткостроковий кредит, який надається клієнту в разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін виникають обов`язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесення змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Договору, у позичальника - отримання виписки про стан та здійснені операції по карткових рахунках. Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зобов`язань за Договором (п.1.1.5.2 Договору). Згідно з п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. За незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», відповідач зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Так, згідно з п.2.1.1.12.3, погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Таким чином, відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідно до п.1.1.1.60. Договору, мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повиннна сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, та, в порушення умов кредитного договору і ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за договором не виконала. Статтями 526, 527, 530, 629 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, а договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.3.3 Договору, відповідач доручила банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених нею операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно з п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно з п.2.1.1.12.7.2 Договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6.1 Договору. Відповідно до п.2.1.1.12.10. Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, відповідно до п.2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 10.01.2022 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 19320,76 грн., з яких: 15642,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3678,27 грн. - заборгованість за відсотками. Пунктом 2.1.1.2.1. Договору встановлено, що означений договір діє протягом 5 років з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача Балагурак В.В., що діє на підставі довіреності від 24.11.2020 року (а.с.59), в судове засідання не прибула, відповідно до поданого клопотання просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі на підставі доказів, доданих до позову, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.76). 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом подати відзив на позов та не подала до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та щодо розрахунку заборгованості відповідно до позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 14.02.2022 року (а.с.84-85). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Разом з позовною заявою 03.02.2022 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В. надіслано до суду клопотання, в якому остання просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.74). 2. Також, 03.02.2022 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В. разом з позовною заявою надіслано клопотання про огляд веб-сайту (а.с.75). 3. Крім того, 03.02.2022 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В. разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому остання просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.76). 4. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 14.02.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, перше судове засідання призначено на 10.03.2022 року, визначено дату другого судового засідання - на 31.03.2022 року (а.с.84-85). 2. 10.03.2022 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, на 31.03.2022 року (а.с.89). 3. 31.03.2022 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про огляд веб-сайту (а.с.92-94). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 4. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Згідно з п.2 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.62-63). Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 26.02.2015 року договору кредиту без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , що складається із Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і правил АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг, Тарифів банку (а.с.15, 16, 17-55). Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26.02.2015 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій, зазначивши свої персональні дані та відомості про сімейний та майновий стан, надала свою згоду на те, що дана заява разом з наданими їй для ознайомлення Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с.15). Так, Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі та орган, що видав, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також про соціальний статус, освіту, сімейний стан, джерело та розмір доходу, місце роботи. При цьому, відповідач у Анкеті-заяві повідомила, що ознайомилася з умовами договору про надання банківських послуг, які надані їй у письмовому вигляді і згодна з цими умовами. До того ж, відповідач у Анкеті-заяві підтвердила, що ця Анкета-заява, пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи становлять Договір про надання банківських послуг між нею та банком, з умовами якого вона згодна. Указана Анкета-заява не містить даних про розмір отриманих відповідачем кредитних коштів те не містить бажаної для відповідача суми кредитного ліміту, встановленого на платіжну картку «Універсальна». В Анкеті-заяві не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди. У Анкеті-заяві також відсутні відомості про те, що [PERSON] отримала платіжну картку, строк дії цієї картки та що на її ім`я відкрито поточний рахунок. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту в сумі 15642,49 грн., стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами (3678,27 грн.), які є простроченими. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті позивача, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів, розміри і порядок нарахування платежів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Разом з тим, судом встановлено, що кредит надано позивачем шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості, довідкою щодо підписання кредитного договору б/н між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , за яким [PERSON] було надано кредитні картки за номерами [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , довідкою про зміну умов кредитування, а також випискою по рахунку станом 12.01.2022 року (а.с.6-12, 14, 13, 64-66). Позивачем встановлено відповідачеві на платіжну картку початковий кредитний ліміт станом на 27.02.2015 року в розмірі 500 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.72) та Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , який збільшено станом на 04.03.2021 року до 12000 грн. (а.с.13). Відповідач [PERSON] не заперечила ні факту підписання нею Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 26.02.2015 року, ні факту відкриття їй позивачем карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в сумі 500 грн., який в подальшому збільшено до 12000 грн., оскільки відзиву на позов із викладенням заперечень щодо вказаних обставин суду не надала. Пунктом 2.1.1.2.1. Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін письмово не відмовилася від Договору, він продовжується на такий же термін. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року. До справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додано детальну виписку по картковому рахунку [PERSON] за кредитним договором без номера за період 2015-2021 років (а.с.64-72). Так, з виписки про рух коштів за рахунком відповідача за період з 27.02.2015 року по 12.01.2022 року вбачається, що [PERSON] отримала кредит, оскільки їй встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн., регулярно та активно використовувала кредитні кошти, а також вбачається зміна кредитного ліміту до 12000 грн., здійснення відповідачем платежів, спрямованих на погашення заборгованості, строки внесення вказаних платежів (а.с.64-72). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами спершу була погоджена сума/ліміт кредиту (500 грн.), про отримання якого сторони дійшли згоди, який в подальшому змінювався, на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та відповідач отримала платіжну картку, визначено строк дії цієї картки. Отже, кредит надано [PERSON] шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку. Позивачем до позову додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки (а.с.6-12), що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. До того ж, суд звертає увагу, що у розрахунку наведено заборгованість по тілу кредиту, по простроченому тілу кредиту, порядок нарахування відсотків, заборгованість по відсотках. При цьому, відсоткова ставка встановлена у розмірі 34,80-43,20 % річних. Зобов`язання за договором кредиту від 26.02.2015 року [PERSON] не виконала до цього часу. Відповідно до заяви позичальника від 26.02.2015 року, відповідач [PERSON] зобов`язувалася здійснювати погашення заборгованості в порядку, встановленому Умовами і правилами надання банківських послуг, шляхом здійснення обов`язкового щомісячного мінімального платежу. Відповідно до п.1.1.1.60. Договору, мінімальний обов`язковий платіж - це розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Згідно з Тарифами про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», обов`язковий щомісячний мінімальний платіж становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с.16). Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачено, що клієнт банку зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує клієнту проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом п.2.1.1.12.9 Умов і Правил встановлено, що боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань... При незгоді із зміною Правил та/або Тарифів, позичальник зобов`язується звернутися в банк для розірвання договору та погасити виниклу заборгованість (п.2.1.1.5.4 Умов та правил). Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил. Пунктом 1.1.7.42 Умов та Правил передбачено, що дія договору припиняється в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках договору…За наявності до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком, в тому числі заборгованості по овердрафту, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Заборгованість по Договору станом на 10.01.2022 року відповідача [PERSON] перед позивачем становить 19320,76 грн., з яких: 15642,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3678,27 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.6-12). Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не висловила, оскільки відзиву на позов до суду не надіслала. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Отже, слід стягнути таку заборгованість в сумі 19320,76 грн. відповідно до положень проаналізованого законодавства та підписаної відповідачем Анкети-заяви, з врахуванням підтвердженого випискою по рахунку користування кредитними коштами. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частинами 1, 2, 4 статті10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за договором кредиту без номера від 26.02.2015 року. Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач - боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. (а.с.1).

Outcome: approved