Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.02.2022 року в позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, - відмовлено. 16.02.2022 року представник відповідача адвокат Боднарук М.М. звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо судових витрат та стягнути з позивачки на користь відповідачки [PERSON] судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн., на підставі Договору про надання правової допомоги від 27.09.2021, додатку №1 (протоколу погодження розміру гонорару) до договору від 27.09.2021, додатку №2 акту наданих послуг від 10.02.2022. В обґрунтування вимог заяви представник посилається на те, що ним у першому процесуальному документі поданому до суду, а саме відзиві від 28.09.2021 зазначалося про витрати по справі на професійну правничу допомогу, які очікувалося понести. 18.02.2022 року позивачем [PERSON] надіслано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, розподіл судових витрат та встановлення фактичних даних щодо юридичного факту, яким просила відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн у зв`язку з необґрунтованістю таких вимог, а також зменшити їй розмір витрат пов`язаних з розглядом справи. Своє клопотання обґрунтовує наступним. В процесі ознайомлення з договором про надання правничої допомоги між [PERSON] та адвокатом Боднарук М.М. та додатками до заяви, а саме договором про надання правничої допомоги № 27/09 від 27.09.2021 року, протоколом про погодження розміру гонорару за договором про надання правової допомоги №27/09 від 27.09.2021 року, що є додатком №1 та актом наданих послуг № 27/09 від 10.02.2022 року встановила, що заявник не зазначив які дії позивача були необґрунтованими, що були підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи. До суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат відповідачем (відсутність факту проведення розрахунків між сторонами договору) за договором про надання правничої допомоги, крім того у графі клієнт зазначено іншу серію паспорту, ані ж у копіях паспорту наданих відповідачем по справі. Також зазначила, що стороною відповідача взагалі не було подано жодних документів та не заявлено під час розгляду справи про стягнення судових витрат на правничу допомогу, а тому така заява повинна бути залишена без розгляду. В судовому засіданні представник відповідача Боднарук М.М. підтримав свою заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з викладених в ній підстав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача з підстав, викладених у письмоому клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, розподіл судових витрат та встановлення фактичних даних щодо юридичного факту. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, ухвалене у справі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.02.2022 р. дійсно не містить посилання на вирішення питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). При цьому дійсно, відповідачкою [PERSON] у відзиві від 28.09.2021 року було заявлено про орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., 16.02.2022 року адвокатом Боднаруком М.М., подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, що підлягає розгляду судом, при вирішенні питання про розподіл судових витрат по цивільній справі та ухваленні додаткового рішення. Представником відповідачки - адвокатом Боднаруком М.М. подано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, копії Договору про надання правової допомоги №27/09 від 27.09.2021р., додатку №1 (протоколу погодження розміру гонорару) до договору від 27.09.2021р., додатку №2 акту наданих послуг від 10.02.2022 року. Також в подальшому до суду було надано пояснення адвоката Боднарук М.М., щодо технічної описки у серії паспорту позивачки [PERSON] , а також додаткову угоду про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 27.09.2021 року. За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині обґрунтованості понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також враховує положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Суд зазначає, що від позивача до суду надійшло клопотання щодо даної заяви. В клопотанні позивач заперечувала проти стягнення суми в розмірі 10000 грн, оскільки як вважає до суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат відповідачем - відсутність факту проведення розрахунків між сторонами договору, а також у договорі зазначено іншу серію паспорта, яка відрізняється від серії паспорта відповідача. Також позивач зазначає, що стороною відповідача взагалі не надавала до суду докази про розмір витрат які сторона має сплатити або сплатила у зв`язку з розглядом справи, та про такі витрати не надавали доказів до закінчення судових дебатів у справі, або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови заяви про витрати зробленої у дебатах, а тому просила суд відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., разом затим просила суд зменшити їй розмір витрат пов`язаних з розглядом справи. В клопотанні також зазначала щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, та наводила аргументи щодо незаконної реєстрації житлового будинку та споруд, що не має відношення до заяви про витрати на правничу допомогу, а стосується саме предмету розгляду справи, по якій уже винесено остаточне процесуальне рішення головуючим по справі, та судом до уваги не приймається. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Проте в клопотанні позивача обґрунтованості зменшення суми яка підлягає стягненню не зазначено жодних підстав, а лише зазначено про невідповідність серії паспорта в договорі відповідача. При цьому суд зазначає, що до суду було надано пояснення адвоката Боднарук М.М., щодо технічної описки у серії паспорту позивачки [PERSON] , а також додаткову угоду про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 27.09.2021року. Розмір гонорару та строки й порядок його оплати визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При такому положенні заперечення клопотання/заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги суд до уваги прийняти не може. Посилання позивача на відсутність у матеріалах справи документів на підтвердження оплати послуг адвоката, суд вважає безпідставними, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт і їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Такі висновки були неодноразово зроблені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18), від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 5020-961/2012 ), та в правовому висновоку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, за змістом якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України)». Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Посилання позивача на Договір про надання правової допомоги №27/09 від 27.09.2021 року, де зазначено під графою КЛІЄНТ [PERSON] , та вказана серія поспорту КН, замість КК, у зв`язку з чим неможливо встановити, що даний договір був заключений з адвокатом та відповідачем по справі, суд відхиляє, оскільки вважає вказану серію паспорта в договорі технічною помилкою, яка не може вплинути на прийняття рішення про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Крім того, при розгляді справи судом було допущено представника відповідача - адвоката Боднарук М.М. до розгляду справи в якості представника відповідача [PERSON] після перевірки документів на представництво інтересів, а саме поданого ордеру серії ОД № 604613. Саме відповідач [PERSON] та її представник Боднарук М.М. були присутніми разом на всіх судових засіданнях, тому у суду відсутні будь-які сумніви, щодо укладення між даними особами Договору про надання правової допомоги №27/09 від 27.09.2021 року. Крім того, в судовому засіданні 23.02.2022 року представником відповідача Боднаруком М.М. подано до суду Додаткову угоду від 18.02.2022 року до Договору про надання правової допомоги № 27/09 від 27 вересня 2021 року, згідно з якою у зв`язку із допущеною технічною помилкою у реквізитах Клієнта, сторони дійшли взаємної згоди про викладення реквізитів в іншій редакції, де зазначено серію паспорта [PERSON] як КК. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] у відзиві від 28.09.2021р. було заявлено про орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., 14.02.2022 р. адвокатом Боднаруком М.М., подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, що підлягає розгляду судом, при вирішенні питання про розподіл судових витрат по цивільній справі та ухваленні додаткового рішення. Враховуючи, що в обґрунтованому розрахунку міститься детальний перелік робіт (послуг) на суму 10000 грн., а сума, яку просить відповідач стягнути на його користь - 10000 грн. охоплюється даним переліком, доказів на спростування наданих адвокатом послуг та їх не співмірності позивачкою не представлено, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено повністю, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] та її представника про стягнення витрат на правову допомогу з позивачки підлягає повному задоволенню в сумі 10000 грн. Враховуючи, що представником відповідачки - адвокатом Боднаруком М.М.. подано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, копії Договору про надання правової допомоги №27/09 від 27.09.2021р., додатку №1 (протоколу погодження розміру гонорару) до договору від 27.09.2021р., додатку №2 акту наданих послуг від 10.02.2022р., яка - є підтвердженою, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, тому 100% витрат підлягають стягненню з позивача. Таким чином, сума 10000,00 грн. є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, значенням справи для сторони, враховуючи фактичний час участі представника відповідача - адвоката Боднарука М.М. в судових засіданнях. А тому суд вважає заявлені вимоги відповідача та його представника щодо стягнення судових витрат підтвердженими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved