Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася 16.02.2022 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2018 року, Кіцманським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Чернівецькій області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №63. Від шлюбу у них є дитина - неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що оскільки неповнолітня дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини їй в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, так як він працевлаштований, тому просить суд, з посиланням на відповідні правові норми, стягувати з [PERSON] аліменти, на її користь, на утримання неповнолітньої дочки, у в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, тобто з 16.02.2022. Крім цього, вказує на те, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, і вона самостійне не в змозі забезпечити дітей всім необхідним. Просить стягувати з відповідача на її утримання по 1/6 частині всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.1-12). Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.02.2022 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.03.2022, яке відкладено на 29.03.2022 (а.с. 14). Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Клопотань про відкладення підготовчого засідання від учасників справи не надходило. Позивач [PERSON] в судове засідання 29.03.2022 не з`явилася, скерувала до суду власноруч написану заяву у якій підтримала позовні вимоги. Просила справу розглянути без її участі (а.с.20). Відповідачем [PERSON] в судове засідання 29.03.2022 не з`явився, скерував до суду заяву у якій поданий до нього позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її визнає у повному обсязі. Крім цього вказує на те, що наслідки визнання позову йому відомі. Також просить розглянути справу за його відсутності. Вказує на те, що офіційно працевлаштований, працює в УПП в Чернівецькій області (а.с..21) Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований 05.10.2018 року, Кіцманським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Чернівецькій області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №63 (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецької області 18.02.2021 (а.с. 9). Відповідно до Наказу №52-К від 01.04.2021 виданого директором ТзОВ «Альдіва» Віксіч Т.Є. , [PERSON] , оператор заправних станцій 3 розряду АЗС №10 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.04.2021 по 13.2.2024(а.с.10) Згідно даних довідки №49/05, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області 17.02.2022, підтверджується той факт, що дійсно на утриманні [PERSON] , [INFO] перебуває її дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є здоровою особою та працездатним, працює в УПП Чернівецької області, враховуючи при цьому право дитини (дочки) на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини (їх дочки) у розмірі, який визнаний відповідачем, а саме: 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно до її повноліття, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітей, та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Крім того, Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох річного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 16.02.2021 Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 183, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved