Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

30.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . З 19 квітня 2021 року вони фактично припинили шлюбні відносини, позивач разом з дітьми переїхала з квартири, розташованій по [ADDRESS] , де вони всі разом проживали, до власної квартири по [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин, вона самостійно утримує дітей, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає. Позивач працює контролером загону ВВО ВП «ЮУ АЕС» та отримує заробітну плату близько 10000 гривень, але її заробітку не достатньо для повноцінного забезпечення дітей. При цьому відповідач, хоча офіційно і не працевлаштований, протягом всього їхнього подружнього життя працює в родинному бізнесі його матері - ФОП « [PERSON] » у магазині « [INFO] », розташованому по [ADDRESS] , де має дохід близько 25000,00 - 30000,00 гривень на місяць, має добрий стан здоров`я, є працездатним, інших неповнолітніх дітей чи утриманців не має, а тому має можливість належно утримувати дітей. Ухвалою суду від 20.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16). Відповідач 19.08.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що дійсно після припинення шлюбних відносин з позивачем, останні разом з дітьми проживають окремо. Кожного тижня, в обов`язковому порядку, він збирає пакети з продуктами приблизно на 2000 гривень, для забезпечення дітей продуктами харчування. Вказує, що його доходи значно менші, ніж ті, про які зазначає [PERSON] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, згідно яких він отримав дохід: у січні 2021 року - 345,64 грн.; у лютому 2021 року - 2851,55 грн.; у березні 2021 року - 6000,00 грн.. Зазначає, що не має додаткового заробітку, крім заробітної плати, яку він отримує, працюючи в ФОП [PERSON] , також у нього відсутні будь-які цінності та банківські вклади. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині розміру стягнення аліментів та прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2300,00 грн. (а.с. 34-37). 30.08.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначає, що відповідач з квітня 2021 року лише декілька раз передавав для дітей продукти харчування. Зазначає, що відповідач все своє життя працює в родинному бізнесі матері ФОП [PERSON] (магазин « [INFO] »), але не офіційно. Під час їхнього шлюбного життя отримував дохід значно у більшому розмірі ніж мінімальна заробітна плата. Окрім того, вказує на те, що відповідач стверджує, що кожного тижня він надає дітям продукти харчування на суму 2000 гривень, а отже за місяць виходить 8000 гривень. При цьому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 6000 гривень щомісячно не визнає (а.с. 55). Згідно до наданих суду 25.11.2021 року позивачем пояснень, остання, дізнавшись під час розгляду справи у суді, що відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », також змінила прізвище на « [PERSON] », про що отримала новий паспорт громадянина України та інші документи. Відповідно до повторних свідоцтв про народження, виданих Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), діти також змінили прізвища. Просила врахувати зміну її прізвища та дітей при винесенні рішення суду. Додатково повідомила суду, що відповідач приховує свій доволі високий та забезпечений рівень життя. З 2016 року і по теперішній час відповідач проживає у новобудові за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 116,8 кв.м. Тобто, користується трикімнатною квартирою, яка належить його матері [PERSON] , яка в цій же новобудові має ще одну квартиру, де проживає разом з чоловіком. В той же час, їхні неповнолітні діти проживають разом з нею у трикімнатній квартирі загальною площею 68,00 кв.м, яка належить на праві приватної власності її батькам - [PERSON] , [PERSON] , її сестрі - [PERSON] та їй, по 1/4 частині кожному. Вищевикладене, на думку позивача, свідчить про те, що матеріальне становище неповнолітніх дітей є значно гіршим від матеріального становища відповідача. Крім того, відповідач має у постійному користуванні з 2008 року легковий автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який оформлено на його батька [PERSON] .. Однак, із 2008 року вони разом з відповідачем безперервно ним користувались та несли витрати на його обслуговування. Вказала також на те, що їхні неповнолітні діти хворіють на хронічні захворювання імунної системи, що потребує їх додаткових обстежень, медикаментозного лікування та створення особливих умов їхнього життя, харчування тощо (а.с. 68-72). 16.12.2021 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на пояснення позивача, де він вказує на те, що від забезпечення своїх неповнолітніх дітей і від виконання батьківських обов`язків він не відмовляється, а лише просить зменшити розмір аліментів до 2300 гривень щомісячно на двох дітей. Зазначає, що не має у своїй приватній власності жодного нерухомого та рухомого майна. У квартирі, яка належить його батькам та розташована за адресою: [ADDRESS] , він не проживає. Крім того, він хворіє сахарним діабетом ІІ типу і потребує періодичного лікування (а.с. 111-115). 28.12.2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких вона вказує на те, що відповідач надає суду неправдиві пояснення, оскільки з 2016 року по квітень 2021 року, до припинення шлюбних відносин, вони всі проживали у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , в якій він мешкає по теперішній час (а.с. 128-132). Ухвалою суду від 05.01.2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі (а.с. 150). Ухвалою суду від 21.02.2022 року визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 15.30 год. 09.03.2022 року (а.с. 164). В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача [PERSON] направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Просили розглядати справу за наявними матеріалами, при прийнятті рішення просили врахувати вимоги, які були зазначені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін та обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2021 року розірвано (а.с. 76, 148). Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 77, 78). Згідно довідок від 30.04.2021 року та 17.11.2021 року (а.с. 11, 96) неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 87, 88). Дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина та [PERSON] ( [PERSON] ) - 1/4 частина (а.с. 83). Загальна площа квартири становить 68,0 кв.м (а.с 84-86). Відповідно до довідки про місце проживання, виданої головою правління ОСББ «Шевченківське 2» від 23.11.2021 року, [PERSON] з 2016 року фактично проживає у новобудівлі за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 116,8 кв.м), власником цієї квартири є його мати [PERSON] (а.с. 79), а зареєстрований, згідно копії довідки № 3016 виданої 06.07.2021 року за відомостями Виконавчого комітету Первомайської міської ради, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). В матеріалах справи наявні копії трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, а саме: трудовий договір № 3 від 03.10.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого заробітна плата останнього становила 3800 грн. на місяць, трудовий договір розірвано 17.11.2020 року (а.с. 39) та трудовий договір № 2 від 03.02.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого заробітна плата останнього становить 6000 грн. на місяць (а.с 116). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с. 40, 118), [PERSON] отримав від Миколаївського ОЦЗ у січні 2021 року - 345,64 грн., у лютому 2021 року - 2851,55 грн., та заробітну плату у лютому 2021 року - 5400,00 грн., з березня 2021 року по вересень 2021 року включно - 6000 грн. щомісяця. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] користується автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] , належним на праві власності його батьку [PERSON] (а.с. 97-100, 101, 119). Згідно довідки № 25/03-16 від 19.11.2021 року (а.с. 80) [PERSON] з 01.11.2019 року дійсно відвідує комунальний заклад «Центр розвитку дитини «Гармонія», середня вартість харчування на місяць у закладі складає 760 грн.. Крім того, [PERSON] ходить на заняття до ПК «Енергетик» в зразковий ансамбль сучасного танцю «Сакура» з 01.09.2021 року, плата за місця становить 250 грн. (а.с. 89, 90-95). Відповідно до довідок № 47900 та № 49434 від 16.11.2021 року, виданих НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-педіатра з діагнозом - поліноз, а [PERSON] знаходиться під наглядом з діагнозом - респіраторний алергоз, нейродерміт (а.с. 81, 82). Згідно наданої відповідачем [PERSON] копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 3761/1741 КЗ «ЮМЛ», останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.09.2019 року по 09.10.2019 рік з діагнозом - сахарний діабет ІІ тип (а.с. 121). Згідно повідомлення НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 01-18/93 від 13.01.2022 року, [PERSON] має укладену декларацію з лікарем-терапевтом [PERSON] , але жодного разу з часу кладення декларації з лікарем останній не звертався за медичною допомогою до НКП «ЮУ МЦПМСД» (а.с. 156). Відповідно до повідомлення КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» № 25 від 18.01.2022 року (а.с. 158), [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога в психо-наркологічному диспансерному відділенні КНП «ПЦМБЛ» не перебуває. З копії висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 (а.с. 133) вбачається, що позивач [PERSON] має протипоказання до вакцинації у зв`язку в анамнезі хронічної кропив`янки з набряком квінке строком - по життєво, за рекомендації алерголога від 22.12.2021 року. Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України). Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати по утриманню дітей та забезпечувати прожитковий мінімум для дітей. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлює у 2022 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень . Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач погодився зі способом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Також, приймаючи до уваги матеріальне положення дітей, які потребують матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дітей на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач позов визнав частково і як батько зобов`язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення частково, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial