Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своєму позові позивач зазначає, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2005 року, їй належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . В вищевказаній квартирі, крім інших, також зареєстрований колишній чоловік позивача, відповідач по справі - [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивача та відповідача, колишній чоловік з 2012 року не проживає. З того часу позивач з відповідачем зв`язок не підтримують, відповідач не користується квартирою в приміщенні відсутні його речі. Можливості звернутись до відповідача з проханням про зняття його з реєстраційного обліку позивач не має, оскільки жодною інформацією стосовно місця перебування відповідача ніхто не володіє. Маючі невеликі доходи позивач має намір оформити субсидію і для цього необхідно надавати інформацію щодо доходів усіх осіб, які зареєстровані в квартирі. Реєстрація відповідача, який не проживає в даній квартирі позбавляє її такої можливості. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив залишити на розсуд суду. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2005 року реєстр № 899 та витягу з Державного реєстру правочинів, номер правочину: 895034, право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить позивачу (а.с. 7-9). Згідно з Актами обстеження житлово-побутових умов Братської селищної ради Миколаївської області від 23.12.2021 року, крім інших, зареєстрований відповідач [PERSON] , 1975 р.н., але з 2012 року відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , особистих речей відповідача в квартирі немає, витрати по утриманню квартири не здійснює, комунальні послуги не оплачує (а.с. 11-12). Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-В Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідач в квартирі добровільно не мешкає з 2012 року, витрат по її утриманню не несе, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved