Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] в особі представника Дубця М.О. звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, яке видано 01.10.1991 на підставі рішення Заставнівської районної ради народних депутатів №83/5 від 05.05.1989, зареєстрованого в Чернівецькому ОБТІ в реєстровій книзі №1, сторінка №34, за реєстровим №34. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер її батько- [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не залишав, а тому після його смерті відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцями відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивачка- дочка померлого та його дружина [PERSON] , яка відмовилась від спадщини . Заявниця зазначає, що з метою оформлення спадщини звернулася із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак отримати свідоцтво не змогла у зв`язку з тим, що нею не було подано документів, які б підтверджували факт належності спадкового майна спадкодавцю. Саме тому, заявниця змушена в судовому порядку встановлювати вказаний факт, оскільки від цього залежить виникнення її права на спадщину. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві просять справу розглядати у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 16.04.1974 вбачається , що батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 02.09.2001, [PERSON] , [INFO] одружився із [PERSON] , [INFO] . Після одруження чоловіку і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Крім того встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 11.02.2021 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.11.1991, яке видано на підставі рішення Заставнівської районної ради народних депутатів №83/5 від 05.05.1989, зареєстрованого в Чернівецькому ОБТІ в реєстрову книгу №1, сторінка №34, за реєстровим №34. Згідно вказаного свідоцтва воно видане на [PERSON] (рос. мовою) (а.с.15). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є заявниця- донька померлого та його дружина- [PERSON] , яка від своєї частки в спадщині відмовилась, подавши про вказане заяву до нотаріальної контори. Судом встановлено, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину заявниця звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Бурдейної Г.П., проте отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на спірний житловий будинок не може через помилку у свідоцтві про право власності. Із копії військового білета серії [NUMBER] , копії посвідчення ветерана війни серії [NUMBER] , яке видано 14.03.2005, копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю серії [NUMBER] , яке видане 11.11.1992, копії посвідчення водія серії [NUMBER] вбачається, що вони видані на ім`я [PERSON] , 1949 року народження (а.с.11-14). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 01.10.1991 знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки без його встановлення заявниця позбавлена можливості оформити свої спадкові права. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved