Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славгородської селищної ради звернувся з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього - [PERSON] , [INFO] . Дитина з пологового будинку була влаштована за заявою відповідачки та на підставі рішення виконавчого комітету Славгородської селищної ради № 51 від 18 квітня 2019 року «Про влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення» до комунального закладу «Дніпропетровського спеціалізованого будинку дитини» Дніпропетровської обласної ради у зв`язку з тим, що мати не могла забезпечити задовільні умови проживання для дитини та матеріально утримувати немовля. У пологовому будинку [PERSON] доглядати за дитиною постійно допомагали працівники Синельниківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де вона перебувала під соціальним супроводом. З квітня 2019 року по теперішній час відповідачка відвідувала сина 11 разів: 27.04.2019, 23.05.2019, 30.06.2019, 21.07.2019, 19.08.2019, 14.09.2019, 29.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 28.01.2020, 27.02.2020. Відвідування відбувалися у супроводі та за допомогою сестри [PERSON] , так як відповідачка не вміє орієнтуватися в місцевості поза власним місцем проживання. З березня 2020 року відповідачка не навідує сина, але інколи телефонує також з допомогою сестри. Відповідачка не має власного житла, має 3 групу «інвалід з дитинства» (робочу) терміном до 10.11.2022 року, однак ніде не працює та отримує лише пенсію по інвалідності, яка становить 1934 грн., на яку вона не зможе повноцінно забезпечувати дитину, бо прожитковий мінімум на січень 2022 року для працездатної особи становить 2481 грн. та на дитину віком до 6 років - 2100 грн. В ході соціального супроводу з`ясувалося, що відповідачка не вміє планувати свій бюджет та раціонально використовувати свої кошти. Проживає відповідачка з [PERSON] , що є бабусею дитини, яка теж має 3 групу інвалідності (довічно) і отримує лише пенсію по інвалідності, яку витрачає на оплату комунальних послуг та ліки. Відповідачка не вміє самостійно вести домашнє господарство. Неохоче допомагає виконувати домашню роботу. Більшість роботи виконує бабуся. До них часто приїжджає [PERSON] , яка допомагає своїй матері [PERSON] вести домашнє господарство. Також [PERSON] допомагає купувати продукти, допомагає в оформленні документів, проходженні мед обстежень, бо, через свою інвалідність, відповідачка та її мати [PERSON] легко піддаються впливу сторонніх. Тому умови проживання, лад у будинку та на подвір`ї підтримується завдяки [PERSON] , яка постійно допомагає та контролює. Відповідачка малограмотна: погано читає, не вміє самостійно писати, лише списувати та копіювати текст, не завжди правильно рахує. Тому вона не в змозі повноцінно займатися розвитком та навчанням дитини. Під час спілкування з відповідачкою, родичами та місцевими жителями виявлено, що відповідачка не завжди адекватно реагує на зауваження та критику (може сміятись, лаятись, агресувати). Коли мова йде про обстеження чи лікування стає знервованою, агресивною, може образити та навіть штовхнути матір. З 29.09.2021 відповідачка була взята під соціальний супровід фахівця з соціальної роботи виконавчого комітету Славгородської селищної ради. До цього вона перебувала під соціальним супроводом соціальних працівників Синельниківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Під час соціального супроводу з громадянкою проводилась робота щодо виховання у неї відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, формування навичок щодо забезпечення та дотримання належних умов для проживання дитини та повноцінного її розвитку, планування та цільового використання сімейного бюджету, формування навичок самообслуговування, недопущення виникнення конфліктів у родині, вживання алкогольних напоїв, навчання соціально-побутовим навичкам. Але за весь цей час відповідачка не усвідомила повноту відповідальності стосовно дитини та не проявляє ініціативи щодо участі у житті сина. Просять позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий Синельниківський МРВ УМВС України в Дніпропетровській області від 27.07.2006 р., ІНН - [NUMBER] ) батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть його утримувати. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2019 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: батько: [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 13, 135 Сімейного кодексу України від 08 грудня 2021 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання №963 від 01 грудня 2021 року та № 964 від 01 грудня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 17.03.2020 по теперішній час. Згідно довідки Варварівського старостинського округу виконавчого комітету Славгородської селищної ради №241 від 17 листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] (перебуває в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР»); мати - [PERSON] , [INFO] ; сестра - [PERSON] , [INFO] (за адресою не проживає). Згідно заяви [PERSON] від 07 лютого 2019 року на ім`я начальника служби у справах дітей Синельниківської райдержадміністрації Чернишової В.А., у зв`язку з відсутністю задовільних умов проживання та скрутним матеріальним становищем просить тимчасово до досягнення 4 років влаштувати її малолітнього сина [PERSON] до будинку дитини м.Дніпра. Рішенням виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району №51 від 18 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] вирішено влаштувати до державного закладу на повне державне забезпечення та закріплено право позачергового надання житлового приміщення. Відповідно до характеристики виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №4 від 05 січня 2022 року [PERSON] , [INFO] незаміжня, є одинокою матір`ю сина [PERSON] , [INFO] , який від народження перебуває в КЗ ««Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради за заявою матері. Проживає у будинку сестри [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , особа з інвалідністю 3-ї групи (робоча), не працює. [PERSON] особа з інвалідністю 3-ї групи (робоча), не працює. Проживає за рахунок пенсії. Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 лютого 2012 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №589950 від 03 грудня 2020 року [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства, група інвалідності встановлена повторно з 07 грудня 2020 року до 01 грудня 2022 року. Висновок щодо умови та характеру праці - може працювати прибиральницею, двірником, підсобною робітницею. Згідно Довідки №07 від 04 січня 2022 року Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації [PERSON] отримала державну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи в розмірі 1854,00 грн. на місяць в період з липня 2021 року по грудень 2021 року. Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 01 липня 2021 року, від 22 вересня 2021 року, від 02 листопада 2021 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] , мешкає [PERSON] та [PERSON] . Родина дружня, однак відчувається агресія [PERSON] до людей та до матері. Мати має бажання займатися вихованням та утриманням дитини, проте не розуміє як за нею доглядати, не відчуває відповідальності, відноситься до дитини як до іграшки і не розуміє, що з нею робити. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 01 липня 2021 року [PERSON] , [INFO] , має затримку психо-мовного розвитку, плосковальгусну деформацію двох стоп, дефіцитну анемію, затримку очікуваного фізичного розвитку, панкреатичну недостатність, ентеропатію не уточнену, субнанізм неуточнений. Рішенням виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №93 від 13 грудня 2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Славгородської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На думку суду позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною і будуть відповідати інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до своєї дитини, не взмозі її доглядати та виховувати, піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, забезпечити харчуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання тощо. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, її поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав. У зв`язку з цим, підлягають також задоволенню вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, відповідно до наступних норм права. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатною, має можливість утримувати свою неповнолітню дитину, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved