Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, згідно з яким просила суд: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 51 298,65 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 березня 2020 року о 13:00 в м. Києві на заїзді з пр-ту Перемоги - [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Yamaha Gear» державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним [PERSON] , автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. У позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 51 298,65 грн. (49 298,65 + 2 000,00), оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок злісного ухилення відповідача від здійснення матеріального відшкодування, що підтверджується наданим до позову адвокатським запитом № 04/12/20 від 04.12.2020 року, позивач звернулася до суду з даним позовом. 02.03.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено, про що свідчить відповідна відмітка у розписці, за підписом відповідача. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 31 березня 2020 року о 13:00 в м. Києві на заїзді з пр-ту Перемоги - [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Yamaha Gear» державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним [PERSON] , автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року по справі № 761/10202/20 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки вказані обставини встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року по справі № 761/10202/20, яка набрала законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вищезазначені обставини не підлягають доказуванню. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER] , пошкодженим внаслідок дій відповідача, становить 49 298,65 грн., що підтверджується звітом № 80/96.11.20 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.11.2020 року. Відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та відмовився здійснити відшкодування у будь-якому розмірі в добровільному порядку. Позивач звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) з метою отримання відшкодування заподіяної відповідачем шкоди, але позивачу було відмовлено у відшкодуванні шкоди з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією листа МТСБУ від 28.04.2020 року № 3.1-02/13180. Розрахунок позовних вимог складається з: - вартості матеріальної шкоди, що становить 49 298,65 грн., що підтверджується копією звіту № 80/96.11.20 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.11.2020 року; - витрат на послуги експерта за складання звіту № 80/96.11.20 про оцінку вартості матеріального збитку від 12 листопада 2020 року у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 80/96.11.20 від 12.11.2020 року. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій винуватця шкоди. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні не відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 51 298,65 грн. (49 298,65 + 2 000,00), оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальна шкода, заподіяна внаслідок ДТП у розмірі 51 298,65 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved