Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

14 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з Відповідачів, якими (якою) є: [PERSON] , [INFO] , Ідентифікаційний код - [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код - [NUMBER] - на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи», ЄДРПОУ - 35326253, р/р - [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, Місцезнаходження: 04655, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВІКЕНТІЯ ХВОЙКИ, будинок 21, заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду від 05.12.2011 року яка станом на 16.11.2021 року становить - 164 024,31 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 46 136,93 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами 117 887,38 грн. Стягнути солідарно з Відповідачів, якими(якою) є: [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код - [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код - [NUMBER] - на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи», ЄДРПОУ - 35326253, р/р - [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04655, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВІКЕНТІЯ ХВОЙКИ, будинок 21 - витрати по сплаті судового збору - 2 481,00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 13.11.2007 року ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та [PERSON] , уклали Кредитний договір № 1501/1107/71-232, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Боржнику кредит у сумі 50 900,00 дол. США, а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 1501/1107/71-232 від 13.11.2007 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 1501/1107/71-232-Р-1 від 13.11.2007 року, відповідно до умов якого, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Зазначає, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу. Відповідно до якого, Банк відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до якого Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Позивач стверджує, що Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за користування кредитом, відсотками, не надає, в результаті чого має заборгованість за невиконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 05.12.2011 року, яка станом на 16.11.2021 року становить 164 024,31 гривень, з яких сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 46 136, 93 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами 117 887, 38 грн. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 16.11.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не з`явився, справу просив розглядати у всіх судових засіданнях без присутності представника, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») уклав з [PERSON] кредитний договір № 1501/1107/71-232, відповідно до якого видав відповідачці кредит у розмірі 50 900 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків річних, строком до 13 листопада 2034 року. В якості забезпечення повернення кредиту 13 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений договір поруки № 1501/1107/71-232-Р-1, відповідно до якого [PERSON] є поручителем за зобов`язаннями [PERSON] перед Банком за вищевказаним кредитним договором. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед банком по кредитному договору № 1501/1107/71-232 від 13 листопада 2007 року не виконувала, 29 січня 2011 року ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 2-2622/11). За наслідком розгляду вказаного позову, 05 грудня 2011 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Сведбанк» було задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 512.632 (п`ятсот дванадцять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 50 ( п`ятдесят) копійок,а також 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 514.425 ( п`ятсот чотирнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять ) гривень 50 (п`ятдесят) копійок В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю. На примусове виконання вказаного рішення, 15.03.2012 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи № 2-2622/11. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого, Банк відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Відповідно до п. 2.1, 2.2. вказаного Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до якого Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Відповідно до п. 2.1, 2.2. вказаного Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 13.11.2007 року № 1501/1107/71-232 позичальником згідно якого є [PERSON] , та договором поруки № 1501/1107/71-232-Р-1, відповідно до якого [PERSON] є поручителем за зобов`язаннями [PERSON] перед Банком за кредитним договором. Згідно ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно ст. 11 ЦК України, Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або догрвором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастанна певної події. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти за користування кредитом становлять 12,5 %. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається - 360 (триста шістдесят). При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом. Якщо день надання та повернення кредиту співпадають, проценти за користування кредитом нараховуються на суму наданих коштів за один день користування кредитом. Сума нарахованих процентів за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. Позичальник уповноважує Банк самостійно округляти суму нарахованих процентів. Округлення процентів відбувається в такий спосіб: до 44 центів - , округлення до 0 доларів, понад 44 центів - до 1 долара. У випадку прострочення1 строку повернення Кредиту, проценти на суму Кредиту нараховуються і за період прострочення, до моменту фактичного повернення Кредиту. З наведеного вбачається, що умовами Кредитного договору передбачено сплата відсотків окремо за правомірне користування кредитними коштами, та окремо за неправомірне понад встановлені договором строки користування кредитними коштами в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також інфляційні витрати. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року зазначивши: 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до ^ позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Пізніше, Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №5017/1987/2012 постановила ухвалу від 24.01.2019 року в якій дійшла наступних правових висновків: 20. Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В подальшому Касаційним господарським судом Верховного Суду при розгляді даної справи в касаційному порядку винесено Постанову від 05.03.2019 року у якій зазначено наступне: 46. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір проиентів не встановлений договором або законом. 48. Таким чином у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", при чому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. 50. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.4, 3.3, 3.5, 6.7 кредитного договору №13-65-06/212 у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за не виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 05.12.2011 року (справа № 2-2622/11), яка станом на 16.11.2021 року становить - 164 024,31 гривень, та складається з: - сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 46 136,93 гривень; - сума заборгованості за інфляційними витратами 117 887,38 гривень. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити З % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим (Постанова Верховного суду України від 26.04.2017р. справа № 3-1522 гс 16). Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 08.11.2019 року №127/15672/16-ц де зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем 1 солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з Відповідачів слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 05.12.2011 року, яка станом на 16.11.2021 року становить - 164 024,31 грн. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 481,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved