Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

02 вересня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 лютого 2020 року між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. На цей час через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами припинились. Враховуючи вищевикладене, позивач прохав суд шлюб розірвати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2021 року надано сторонам строк для примирення тривалістю один місяць. Провадження по справі зупинено до 28 січня 2022 року. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року поновлено провадження по справі. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, [PERSON] та її представник, [PERSON] , в судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу, враховуючи, що за час наданого строку для примирення сторони не примирилися. Крім цього повідомили, що на момент звернення позивача до суду сторони спільно проживали та шлюбні стосунки не припиняли. Фактично шлюбні стосунки припинились у 2022 році. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 52. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. До того ж статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Розірвання шлюбу в судовому порядку без згоди одного з подружжя на розлучення пояснюється бажанням одного з подружжя зберегти шлюб. Зі змісту ст. 111 СК України вбачається, що суду надається право вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому стаття не визначає які саме заходи і в якому порядку повинен застосувати суд для примирення подружжя. Проте, суд при оцінці причин розлучення може керуватися тільки об`єктивними критеріями, але застосовувати ці критерії необхідно до конкретної подружньої пари. У випадку виникнення у суду сумнівів стосовно того, чи дійсно подальше спільне подружнє життя неможливе, він повинен використати надану законом можливість відкласти розгляд справи та надати подружжю строк для примирення. Як встановлено судом, за період дії строку для примирення протягом одного місяця, сторони не досягли спільної згоди задля збереження подружнього життя, оскільки позивач не бажає миритися з дружиною і наполягає на розірванні шлюбу, збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Виходячи з принципу добровільності шлюбу, суд не може примусити [PERSON] зберегти шлюб. З боку відповідача суду не надано жодного доказу який би спростовував доводи зазначені позивачем у позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами статтей 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони на момент прийняття рішення припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та позивач відновлювати їх не має наміру, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, враховуючи, що відповідач не заявила клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища, вважаю, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved