Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивач в січні 2022 року звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна квартири в [ADDRESS] , накладеного на підставі постанови ВДВС від 28.11.2008р., реєстраційний номер 8242919. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 1991 року по листопад 2021р. основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON] . Позивач, який володіє даною квартирою, звернувся до ЦНАП щодо оформлення приватизації квартири, однак йому було відмовлено, так як є наявним обтяження щодо даної квартири накладеного на підставі постанови ВДВС від 28.11.2008р., реєстраційний номер 8242919. На запит повідомлено, що виконавчих проваджень немає. Іншого способу захисту ніж в судовому порядку немає. Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач належним чином повідомлений в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 09.10.1991р. №335 «Про зміну наймачів житлових приміщень» було надано дозвіл ЖЕО №4 укласти договір найму на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] з [PERSON] (сім`я з 2 чоловік), у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача його дружини (а.с.5). Згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 25.11.2021р. №1599 було переоформлено договір найму житлового приміщення - на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON] , у зв`язку з зняттям з реєстрації основного квартиронаймача його батька, склад сім`ї 1 особа (а.с.6). На підставі довідки про реєстрацію місця проживання, позивач з 10.01.1996р. проживає в [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з Інформації отриманої 11.01.2022р. в\~ Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було накладено обтяження на квартиру в [ADDRESS] , реєстраційний номер 8242919 на підставі постанови ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 28.11.2008р. При цьому, власником квартири вказано [PERSON] (а.с.3). Водночас, жодної інформації про стягувача, даний доказ не містить. На запит позивача від 17.12.2021р. до органу ДВС, відділом ДВС у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 05.01.2022р. повідомлено, що виконавчі провадження щодо [PERSON] відсутні, обтяження не накладалися. Іншого способу захисту ніж в судовому порядку як зазначив позивач немає. За вимогами ст.395-396 ЦК України речовими правами на чуже майно є в т.ч. право володіння, право користування (сервітут). Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Суд вважає за необхідне з метою захисту прав позивача, застосувати й норму ст.391 ЦК України глави 29, яка регулює, що особа\~ має право захисту в судовому порядку щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Під час здійснення правосуддя у цивільних справах суди, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинні забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки наявність такого запису є обмеженням права законного користувача щодо володіння відповідним майном, а також права на використання приватизації житла за умови підстав для приватизації, вимога зняти обтяження (арешт нерухомого майна) з квартири [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений\~ та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 395-396, 391 ЦК України, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України,

Outcome: approved