Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 21.08.2019 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-214903. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник у порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до умов договору позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбаченими цим договором та додатковими угодами. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. У свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, станом на 29.11.2021 сума загальної заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 133076,20 грн, у тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 78164,99 грн, сума заборгованості за процентами - 54912,11 грн. На підставі наведеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача: заборгованість за кредитним договором у сумі 133076,20 грн, судовий збір у сумі 2270, витрати на правничу допомогу у сумі 18218,76 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві вказав, що просить розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вказала, що підтримує наданий раніше відзив, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. 02.02.2022 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечила проти позовних вимог щодо стягнення з неї витрат на професійну правову допомогу у сумі 18218,76 грн. Відповідач зазначила, що не ухилялася та не ухиляється від виконання кредитного договору, але у зв`язку із скрутним сімейним становищем вона була неспроможна платити кошти у розмірі, який був визначений умовами договору. Крім того, у зв`язку з вагітністю і народженням дитини вона довгий час не мала можливості працювати, через що втратила частину прибутку, що знову ж таки вплинуло на неналежне виконання нею кредитного договору. На реструктуризацію кредитної заборгованості АТ "Кредобанк" відмовився, попри те, що вона неодноразово спілкувалася з спеціалістами банку з цього питання. Відповідач вказала, що позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію довіреності, разом з тим, жодних доказів оплати витрат на правничу допомогу та доказів обсягу наданих послуг позивачем надано не було. Відповідно до п. 4.4.1 договору про надання правової допомоги розмір гонорару виконавця визначається в залежності від етапів роботи, на якій відбулося погашення заборгованості кожного з боржників у відсотках від погашення: позасудове стягнення 15%, судова процедура 13%, виконання судового рішення 11%, процедура банкрутства 10% та відповідно до п. 4.4.2 договору клієнт сплачує гонорар у фіксованих розмірах, зокрема за підготовку та подання до суду позовної заяви - 400 грн, за представництво в судовому процесі - 500 грн, за отримання рішення суду - 500 грн, за подання апеляційної скарги - 400 грн. При цьому в позові позивач хоче стягнути 13% від загальної суми боргу 129375,05 грн, що становить 16875,75 грн та фіксовану суму 1400 грн. Відповідач звернула увагу суду на те, що при визначенні розміру витрат на правову допомогу позивачем було взято до уваги загальну суму боргу у сумі 129375,05 грн, при цьому у прохальній частині позовної заяви позивачем висловлено вимогу стягнути з відповідача заборгованість у сумі 133076,20 грн, де різниця становить 3701,15 грн. Просила відмовити у задоволенні позову АТ "Кредобанк" щодо стягнення з неї 18218,76 грн витрат на професійну правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву позивача, відзив відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CL-214903 від 21.08.2019, який був укладений між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 81341,70 грн, зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 20.08.2024. [PERSON] зобов`язалася за користування кредитом сплачувати відсотки за процентною ставкою 55 % річних (п. 4.1). Реальна річна процентна ставка - 71,19 % річних (п. 4.5). Відповідно до п. 6.2 відповідач [PERSON] зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості згідно з графіком платежів (Додаток № 1 до договору), сплачувати щомісяця по 4051 грн, у період з 21.08.2019 до 20.08.2024. Відповідно до п. 7.1 договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, за кожен день прострочення від дати виникнення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Сторони домовилися, що строк позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором (п. 7.4). Сторонами також погоджено, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.2, п. 9.3). Шляхом підписання цього договору відповідач підтвердила, що вона до видачі кредиту ознайомилася з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ "Кредобанк", ознайомилася із реальною річною процентною ставкою та орієнтованою загальною вартістю кредиту, іншою інформацією про споживчий кредит. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 81341,70 грн шляхом перерахування на рахунок позичальника, що підтверджується даними меморіальних ордерів: № 48352475, № 48352511 від 21.08.2019, проте відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу за кредитом не повернула. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед АТ "Кредобанк" за договором № CL-214903 від 21.08.2019 станом на 29.11.2021 становить 133076,20 грн. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами Глав 47-49 Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором № CL-214903 від 21.08.2019 у розмірі 133076,20 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження наявності витрат на правничу допомогу представником позивача до позовної заяви долучено копії трьох аркушів договору про надання правничої допомоги від 01.09.2021, що укладений між АТ "Кредобанк" та АО "Юридична компанія "Аксіліум": перший аркуш договору містить розділ "Визначення термінів" та частину розділу "Предмет договору" (пункти з 1.1 до 1.3); другий аркуш - пункти з 3.6 до 5.1.4; третій аркуш - реквізити сторін. Тобто, надана суду копія вказаного договору не містить усіх аркушів укладеного договору. Відповідно до п. 4.2 Договору сума гонорару Виконавця визначається у відсотках від сум, що фактично зараховані на погашення заборгованості, переданої Виконавцю обслуговування, в результаті вжиття Виконавцем заходів, зазначених у п. 1.3 цього Договору, під час строку обслуговування, з урахуванням пунктів 3.1-3.2 цього Договору, у розмірі, визначеному пунктом 4.4 цього Договору. Пунктом 4.4 розмір гонорару Виконавця визначається в залежності від етапів роботи, на якій відбулося погашення заборгованості кожного із боржників, у відсотках від суми погашення у таких розмірах: позасудове стягнення - 15 %, судова процедура - 13 %, виконання судового рішення - 11 %, процедура банкрутства - 10 % (пункт 4.4.1. Договору). Додатково до сум, вказаних у пункті 4.4.1. цього Договору Клієнт сплачує гонорар у фіксованих сумах за такі дії: підготовку та подання до суду позовної заяви - 400 грн, представництво у судовому процесі суду першої інстанції (за весь процес) - 500 грн, за отримання рішення суду - 500 грн, за подання апеляційної скарги - 400 грн, за подання касаційної скарги - 400 грн. З метою розрахунку гонорару сторонами встановлено у договорі порядок обміну документами, що визначений пунктом 4.6 Договору. Зокрема, для розрахунку розміру гонорару сторони повинні складати реєстр сплат заборгованостей та розрахунок гонорару, акти про виконані роботи тощо. Представник позивача заявив вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій у справі, написання позовної заяви та супровід представника у судових засіданнях у розмірі 13 % від ціни позову, та фіксовану суму у розмірі 1400 грн. Для розрахунку вказаних витрат представник позивача узяв суму боргу у розмірі 129375,05 грн. Однак, наведене вище суперечить умовам договору, оскільки відповідно до п. 4.2 Договору сума гонорару Виконавця визначається у відсотках від сум, що фактично зараховані на погашення заборгованості, а не зазначена у позовній заяві сума боргу. Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути 133076,20 грн, а не 129375,05 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 16818,76 грн є необґрунтованими, оскільки для розрахунку взято ціну позову, а не суму, фактично зараховану на погашення заборгованості, як це передбачено умовами договору. Що стосується стягнення витрат у фіксованому розмірі, що передбачені пунктом 4.4.1. цього Договору, відповідно до якого Клієнт сплачує гонорар у фіксованих сумах за такі дії: підготовку та подання до суду позовної заяви - 400 грн, представництво у судовому процесі суду першої інстанції (за весь процес) - 500 грн, за отримання рішення суду - 500 грн, за подання апеляційної скарги - 400 грн, за подання касаційної скарги - 400 грн, то суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 400 грн витрат за підготовку та подання до суду позовної заяви. Під час розгляду справи у суді, представником не вчинялися дії, пов`язані з представництвом позивача у судовому процесі, крім того, на момент постановлення рішення у справі суд не володіє даними про те, чи буде вказаний представник отримувати рішення суду, подавати апеляційну та касаційну скарги, тому вважає, що наведені у п. 4.4.1. витрати у розмірі - 1000 грн - необґрунтовані. З огляду на викладене, у зв`язку з відсутністю копії повного тексту договору про надання правової допомоги, документів, що мали б бути складені на виконання умов вказаного договору для розрахунку гонорару, у зв`язку з математичними помилками у розрахунку розміру гонорару, а також за клопотанням відповідача, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, слід зменшити. Таким чином, розподілу між сторонами підлягають судові витрати у розмірі 2670 грн, які складаються з витрат на сплату судового збору - 2270 грн, та витрат на правничу допомогу - 400 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2670 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved