Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Сторони з 23.08.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO], який на цей час проживає і після розірвання шлюбу буде проживає з позивачем та находиться на її утриманні, оскільки з жовтня 2017 року батько дитини з ними не проживає, належної матеріальної допомоги не надає, хоч працює, отримує щомісяця стабільну заробітну плату, інших утриманців не має. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. 12.01.2022 позовна заява надійшла до суду. 24.01.2022 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача. 25.12.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони з 23.08.2018 знаходяться у зареєстрованому шлюбі і є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають, дитина проживає разом з матір`ю, тобто з позивачем. Позивач офіційно не працює, її випадкових доходів не вистачає на належне утримання дитини, яка потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального утримання сина, допомогу у достатньому розмірі не надає. Доказів свого незадовільного стану або знаходження у нього на утриманні інших осіб також суду не надав. Зміст спірних правовідносин. Встановленим фактам відповідають правовідносини з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх дітей. Норми права, які застосовує суд. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормою ч.1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу не надає. Запропонований позивачем розмір аліментів є достатнім і не порушує прав та інтересів інших осіб. За таких підстав, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved