Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

01 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, яку мотивує тим, що місце знаходження її матері [PERSON] , [INFO] , яка мешкала у с. Староолексіївка Веселинівського району Миколаївської області, на теперішній час невідоме. Мати зловживала алкогольними напоями, не займалася вихованням доньки, була систематично відсутня за останнім місцем проживання. Крім того, 03.03.1998 Веселинівським районним судом було позбавлено батьківських прав відносно неї, що змусило її проживати окремо від матері. Наголошує, що з того часу минуло двадцять років, однак ніяких відомостей про місце перебування її матері так і не надійшло. Матері заявниці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 002229, виданого Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 01.03 2001 року, належить земельна ділянка площею 5,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставківської сільської ради Веселинівського району. У зв`язку із цим, з метою оформлення спадщини, вимушена була звернутись до суду з заявою, в якій просить оголосити її матір - [PERSON] померлою. 05.07.2021 року ухвалою суду заяву гр. [PERSON] було залишено без руху та 29.07.2021 року заяву було повернено заявнику. 06.10.2021 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Веселинівського районного суду від 29.07.2021 року скасовано. Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримала свої вимоги з підстав викладених у заяві, просила їх задовольнити. Пояснила, що її матір [PERSON] вела аморальний спосіб життя, була позбавлена батьківських прав відносно неї, відомості про те, де наразі перебуває її матір у неї відстуні. Був період часу, коли мати телефонувала їй, останній раз вона спілкуваалась з нею років 4-5 назад, а бачились в останнє років 20 назад. Вона зверталась в усній формі до поліції про розшук матері, але їй було відмовлено у прийнятті заяви. Оголошення матері померлою їй потрібно для оформлення спадщини, яка є у [PERSON] , зокрема, визнання права власності на земельний пай. Інші спадкоємці за законом відстуні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що є батьком позивачки [PERSON] , з дружиною [PERSON] розлучився в 1993 році, оскільки остання вела аморальний спосіб життя, була позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки. Донька проживала з ним, спочатку в с. Олексіївка Веселинівського району, а потім в м. Миколаєві. Показав, що останній раз бачив [PERSON] на початку 2000-х років, а спілкувався по телефону останній раз приблизно в 2015 року. Також вона телефонувала і до доньки. На сьогоднішній день, де перебуває його колишня дружина [PERSON] він не знає. Проти оголошення [PERSON] померлою не заперечує, оскільки донька планує прийняти спадщину після оголошення померлою її матері. Самостійно колишню дружину протягом цих років не шукав, оскільки він не знає де вона може перебувати і цим займалася його донька [PERSON] . Представник зацікавленої особи - Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. До суду надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутності. Представник зацікавленої особи - Веселинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області 12.05.2009 року. Даний факт підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00033791839 від 20.11.2021 року виданого Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 01 жовтня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 12.05.2018 року. Звернення заявниці до суду зумовлено тією обставиною, що вона 20 років не бачилась з матір`ю, відомості про неї відсутні та наразі вона має на меті оформити спадщину, на майно, яке за життя належало її матері [PERSON] . Відповідно до довідки Ставківського старостинського округу від 15.06.2021 року № 41, [PERSON] прибула на територію старостинського округу 11.05.1994 року та проживала в [ADDRESS] . Згідно довідки Ставківського старостинського округу від 15.06.2021 року № 40, [PERSON] з вересня 2016 року за попереднім місцем не проживає, до сільської ради не зверталася. Також, на виконання ухвали суду від 27.10.2021 року, судом була отримана інформація від компетентних державних органів, з якої вбачається наступне. Дані про реєстрацію місця проживання [PERSON] та її родичів в Реєстрі територіальної громади Веселинівської селищної ради та по Миколаївській області відсутні, що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради від 09.11.2021 року № 1514-11-2021 року та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 10.11.2021 року № 2801.4-8698/4801.4-21. Згідно повідомлення Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївські області від 16.11.2021 року № 30611/59-2021, за обліками ІТС ІПНП Вознесенського РУП [PERSON] не значиться, судимості не мала, кримінальних та адміністративних правопорушень не вчиняла. Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.12.2021 року № 91-48420/0/15-21 відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим в період 14.12.2016 по 31.12.2020 гр. України [PERSON] в базі даних не виявлено. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю І-МК № 002229 виданого Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 01.03.2001 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 284251867, № 284257036, № 284250842 від 11.11.2021 року, відомості про зареєстроване нерухоме майно за [PERSON] відсутні. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб № 00033792911 від 20.11.2021 року, виданого Веселинівським відділом ДРАЦС, [PERSON] 07.05.1988 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , а 11.11.1998 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00033794531 від 20.11.2021 року Згідно з повідомлення Веселинівського відділу ДРАЦС від 22.11.2021 року від 119-20/373 актовий запис про смерть відносно [PERSON] за даними архіву відділу та відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Отже, ЦК України передбачає кілька видів фактів з яких випливає обчислення, що мають правове значення для визнання особи такою, що померла: 3 роки загальний строк; 2 роки від дня закінчення воєнних дій у разі, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з цими діями; 6 місяців якщо особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку (внаслідок катастрофи, стихійного лиха тощо); строк, визначений судом, але не менший шести місяців залежно від конкретних обставин. Щодо вимог заяви, то суд, враховуючи, правила ст. 46 ЦК України, оцінивши обставини, на які послалася заявниця, виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на презумпції смерті цієї особи, правові наслідки оголошення фізичної особи такою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ст. 47 ЦК України). Відтак, після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України). Законодавство виділяє ряд підстав, за наявності яких громадянин може бути оголошений померлим. До таких підстав належать: відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, визначених законодавством, - протягом шести місяців; неотримання відомостей про місце перебування фізичної особи протягом визначеного законодавством часу; неможливість встановити, чи є живою фізична особа. В своій заяві заявник вказує про відсутність контактів із матір`ю майже 20 років, а саме з 2013 року, що дає підстави констатувати її ймовірну смерть. В супереч цьому, в судовому засіданні позивач вказала на те, що останній раз розмовляла з матір`ю 4-5 років назад, тобто в 2015-2016 році, про це й говорив свідок. Суд зазначає, що оголошення особи померлою проводиться судом у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою. При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи. Визнання громадянина померлим тягне за собою ряд правових наслідків, але не впливає на його правоздатність та дієздатність, оскільки громадянин, що перебуває живим, не перестає бути суб`єктом права. Визнання фізичної особи померлою у випадках, коли така особа переховується від розшуку або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування, потребує достатніх та переконливих доказів для подальшої констатації наявності правових підстав для встановлення такого факту. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявниця не надала суду жодних переконливих та достовірних доказів, що свідчать про здійснення нею дій щодо пошуку своєї матері [PERSON] . Зі змісту заяви та з наданих нею пояснень в судовому засіданні вбачається, що жодних відомостей про місце перебування матері не надходило. Разом з тим, як вбачається з пояснень заявниці, нею жодних дій, направлених на пошуки [PERSON] не вчинялось. Доказів того, що вона звертались до правоохоронних органів із заявою про розшук матері не надала. За таких обставин неможливо дійти висновку про повний і вичерпний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклої [PERSON] . Суд вказує, що оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий). В той же час у заявника відсутні як інформація, так і припущення, згідно яких судом можливим було б зробити висновок про смерть [PERSON] . Заявниця не вказує на жодні обставини які могли б спричинити смерть [PERSON] . Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що [PERSON] можливо оголосити померлою, матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що дають підставу суду припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина (постанова Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №335/7275/19). Водночас відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження таких обставин, що надаються заявником унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц). У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON] померлою. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed