Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

12.10.2021 року позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та заявою про зміну позовних вимог від 21.12.2021 року в обґрунтування якої зазначив, що 18.04.2010 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, а також вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. На час присудження аліментів він був офіційно працевлаштований у ПрАТ «ЛСТМ № 536», однак з 30.07.2021 року був звільненим. Наразі він ніде не працює та постійного доходу немає. Таким чином, з моменту визначення розміру аліментів та станом на даний час його матеріальне становище істотно погіршилося, сума аліментів, яка стягується з нього є непосильною. Враховуючи наведене, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2019 року, на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у вищевказаній позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач має іншу сім`ю, і наразі очікує на другу дитину. Разом з тим, вказала, що матеріальне становище її довірителя, у зв`язку з втратою постійного місця працевлаштування погіршилося, а тому розмір аліментів, які наразі стягуються з нього на підставі судового рішення є непосильним. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що розмір аліментів, присуджених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2019 року не забезпечує усіх потреб малолітнього [PERSON] , [INFO] , який у свою чергу є дитиною з інвалідністю до 18 років. Відтак, відсутні підстави для зменшення стягуваних аліментів, виходячи із їх розміру, який є мінімальним. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.04.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2019 року в цивільній справі № 161/6781/19 шлюб між сторонами було розірвано, а також присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи судове рішення від 19.06.2019 року, судом при визначенні частки розміру аліментів враховувався стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який на той час працював на посаді муляра у ПрАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» та отримував середньомісячну заробітну плату в розмірі 15951 грн. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 30.07.2021 року був звільний із посади муляра у ПрАТ «Луцьксантехмонтаж № 536». Разом з тим, втрата місця постійного працевлаштування [PERSON] відбулася за його власним бажанням та доказів того, що в останнього відсутні будь-які інші джерела доходів матеріали справи не містять. У свою чергу, суд бере до уваги й ту обставину, що малолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю до 18 років, а тому потребує особливого виховання та матеріального забезпечення, в порівнянні із іншими дітьми відповідного віку. Також, суд наголошує, що позивач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі, необхідному для належного забезпечення свого сина. Крім того, той факт, що позивач має іншу сім`ю, і наразі очікує на другу дитину, не звільняє його від обов`язку утримання свого сина від іншого шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2019 року в цивільній справі № 161/6781/19 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] на даний час відповідає принципам розумності та справедливості, а тому жодних підстав для його зменшення суд не вбачає. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами за наслідками розгляду даної справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, не здійснюється, оскільки позивач у своєму позові просив залишити їх за ним. На підставі ст. ст. 182, 192 СК України,

Outcome: dismissed