Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС -Факторинг" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню , вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 26.11.2021року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВВС-Факторинг", заборгованості за кредитним договором №2593844 від 09.08.2020року , укладеного між ним та ТОВ "Фінансова Компанія "Арагон" , правонаступником якого є ТОВ "ВВС-Факторинг" , зареєстрований в реєстрі під №20310 . Позивач посилається на те, що наприкінці січня 2022 року йому стало відомо, що за оспорюваним виконавчим написом державним виконавцем відкрито виконавче провадження та накладено арешт на його кошти. Підставою вчинення виконавчого напису став кредитний договір №2593844 від 09.08.2020року , укладений між [PERSON] та ТОВ "Фінансова Компанія "Арагон" . Відповідно до умов кредитного договору сукупна вартість кредиту складала 8870 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубими порушенням вимог чинного законодавства. Нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню, не перевірив строки подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами по кожному щомісячному платежу. За таких обставин, позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з позовом по визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з"явився, від його представника- адвоката Вовчанської Г.С.надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач та треті особи,що належним чином повідомлені , в судове засідання не з"явилися, відзиву на позов не подали, клопотаня про розгляд справи за їх відсутності не надсилали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20310, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №2593844 від 09.08.2020року , укладений між ним та ТОВ "Фінансова Компанія "Арагон" , правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ТОВ "ВВС-Факторинг" , кредитної заборгованості в загальній сумі 8870грн., із яких- 2000 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту , 5020 грн.- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1000грн.- прострочена заборгованість за пенею. . Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.01.2021року по 01.06..2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О.від 25.01.2022року при примусовому виконанні виконавчого напису №203101, виданого 26.11.2021року, було відкрито виконавче провадження №68360901 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВВС-Факторинг" заборгованості в розмірі 8870грн.та накладно арешт на кошти боржника. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно дост. 89 Закону України «Про нотаріат`у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У вищезазначену постанову КМУ були внесені зміни та прийнята нова редакція за № 662 від 26.11.2014р. Оскілька нова редакція постанови в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин суперечила вимогам цивільного законодавства, постановолю Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017р. визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р.. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017р. постанова суда залишена в силі. Таким чином, беручи до уваги постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р., нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис нотаріуса на підставі нормативного акту, який визнано у судовому порядку незаконним. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду заперечень та відповідних доказів, які б підтверджували ці заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, документально підтверджені, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1488.60 грн.та витрати на надання правничої допомоги в сумі 3000грн.(договір про надання правової допомоги №6/22ц від 03.02.2022р., акт прийняття-передачі наданих послуг від 04.02.2022р., квитанція №6/22-ц від 04.02.2022р.).

Outcome: approved