Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

09 лютого 2022 року до Летичівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Летичівського відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Летичівської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту. Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власником 9/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що відносяться до цієї часини за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 605608 від 26.12.2012 року. На даний час вирішила подарувати свою частку цього житлового будинку своїй дочці, однак нотаріус повідомила про неможливість подарувати належну частку, так як вона перебуває під арештом. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 27 січня 2022 року вбачається, що за [PERSON] наявні обтяження: номер запису про обтяження 8183634 від 20 червня 2007 року, підстава для державної реєстрації: постанова Виконавчої служби від 25 грудня 2002 року. 25 грудня 2002 року була винесена постанова серії АА № 788405 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державним виконавцем Швець О. С. при примусову виконанні виконавчого напису № 1964 від 01 серпня 2002 року, виданого приватним нотаріусом Михальчуком М. М., Летичівського районного нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 4087 грн. боргу за рахунок 9/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що відносяться до цієї частини. У 2003 році вищезгаданий борг був повністю оплачений позивачкою, про що 10 грудня 2003 року державним виконавцем Швець О. С. винесено постанову про те, що боржником борг на користь [PERSON] оплачено у повній сумі 4087 грн., у зв`язку з чим арешт із 9/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що відноситься до цієї частини, зняти. У даній постанові зазначено, що постанова від 25 грудня 2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження припиняє свою дію. Згідно супровідного листа № 2703 від 10 грудня 2003 року постанову від 10 грудня 2003 року було направлено завідуючій Летичівською державною нотаріальною конторою Босмановій С. Ц. на виконання, однак постанова виконана не була. 14 грудня 2021 року позивачка отримала лист №686/01-16 від державного нотаріуса, в якому було зазначено, що на даний час зняття арешту, накладеного органами виконавчої служби, здійснюється виконавчою службою, яка наклала арешт. Архівні записи про зняття арешту в архівних документах періоду 2002 -2004 року відсутні. Тому для зняття заборони відчуження нерухомого майна та арешту необхідно звернутися до суду. 22 березня 2022 року від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутність та без звукозапису. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 14 березня 2022 року представник відповідача державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Босманова С. Ц. подала відзив на позовну заяву, у якому повідомила, що Летичівська держнотконтора не чинить перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні майном та не заперечує у задоволенні позову. Представник відповідача Летичівського відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 605608 від 26 грудня 2012 року, власником 9/25 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 грудня 2002 року, було накладено арешт на 9/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що відноситься до цієї частки та належить [PERSON] , знаходиться в [ADDRESS] , та заборонено відчужувати це майно. Згідно постанови від 10 грудня 2003 року, 10 грудня 2003 року, боржником борг на користь [PERSON] сплачено у повній сумі 4037 грн., арешт із 9/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що відноситься до цієї частки та знаходиться в [ADDRESS] , зняти. Крім того, постанова від 25 грудня 2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження припиняє свою дію. Згідно листа Летичівського відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області №20.11-22/03-14017 від 23 листопада 2021 року, позивачці було повідомлено, що арешт можливо зняти лише за рішенням суду. Згідно листа Летичівської державної нотаріальної контори №686/01-16 від 14 грудня 2021 року, архівні записи про зняття арешту постанови виконавчої служби в архівних документах 2002-2004 року відсутні, тому необхідно звернутися до суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 16 ЦК України загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з приписами ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до п.п. 6.1. п. 6 розділу 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22.02.2012, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи те, що [PERSON] повністю погасила заборгованість за виконавчим провадженням, в рамках якого було накладено арешт на її майно та встановлено заборону на його відчуження, виконавче провадження на даний час завершено та на виконанні не перебуває, відділ державної виконавчої служби не має змоги зняти арешт із майна, що порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved