Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Порше Лізинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною 29.01.2016 року та зареєстрований за №95, відносно [PERSON] про повернення об`єкта фінансового лізингу - Автомобіль марки AUDI, модель А6, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір - Чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 681 600,90 грн., що був переданий в користування на підставі Договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014, а також стягнути з Відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №95, про повернення лізингоодержувачем - [PERSON] на користь лізингодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу - транспортний засіб марки: AUDI, модель А6, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір - Чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 681 600,90 грн., що був переданий у користування на підставі Договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28 січня 2014 року, та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі. Відповідно до умов Договору, [PERSON] отримує у користування автомобіль, а після виконання зобов`язань за Договором, набуває раво власності на цей автомобіль. Вартість об`єкту лізингу складає 58 066,00 доларів США, що еквівалентно 505 174,20 грн. На виконання умов Договору, [PERSON] загалом було сплачено на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 368 339,43 грн, із них: 151 552,26 грн. - авансовий платіж в день укладання Договору, та у період з січня 2014 по лютий 2015 року в якості чергових платежів, було сплачено ще 216 787,17 грн. 02 грудня 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» припинило Договір фінансового лізингу № 00009474 від 28 січня 2014 року. 02.03.2016 постановою головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №50350519 щодо примусового виконання виконавчого напису №95, виданого 29.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.. В серпні 2016 року об`єкт лізингу вилучено у [PERSON] та передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». Позивач зазначає, що відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 15.01.2019 року в рамках розгляду цивільної справи №334/4738/16 зп позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014 встановлено нікчемність Договору, оскільки він не буд нотаріально посвідченим. Після чого, постановою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 року в рамках розгляду цивільної справи №334/3949/16 за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Лізинг Україна», тратя особа: [PERSON] про захист прав споживачів, визнання договору лізингу недійсним, зазначено, що зазначений договір є юридично нікчемним, оскільки укладений в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений. Позивач наголошує, що спірним виконавчим написом порушуються його права, адже заборгованість на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а напис вчинено нотаріусом на основі договору фінансового лізингу, який є юридично нікчемним в цілому і не створює будь-яких правових наслідків для його сторін. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що нотаріусу не було надано підтвердження безспірності боргу, а виконавчий напис було вчинено на підставі нікчемного Договору. Ухвалою суду від 17.01.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 25.01.2022 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі; розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті спору. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. матеріали нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис відносно [PERSON] .. Позивачу - [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася поштою за зареєстрованим місцем проживання та було вручено позивачу 03.02.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 07.02.2022 року. Позивач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від позивача до суду не надходило. Відповідачу - ТОВ «Порше Лізинг Україна» копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за його місцезнаходженням та було вручено 04.02.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 08.02.2022 року. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було. Третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Семеновій Г.В. копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за адресою здійснення її діяльності, які були отримані 03.02.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 07.02.2022 року. Відтак третя особа вважається повідомленою належним чином про розгляд справи, проте у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від приватного нотаріуса до суду не надходило. Третій особі - Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за їх місцезнаходженням, поштове відправлення було отримано 01.02.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 04.02.2022 року. Відтак третя особа вважається повідомленою належним чином про розгляд справи, проте у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв до суду не надходило. Третій особі - [PERSON] , копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за його місцем проживання, проте поштове відправлення не було йому вручено, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 04.02.2022 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв до суду не надходило. 14.02.2022 (вх. №4463/22) на виконання ухвали суду від 25.01.2022 року, надійшли копія виконавчого напису та копії документів, на підставі яких він вчинений, які містяться у справі нотаріуса, щодо вказаної нотаріальної дії, на 72 аркушах. 01.03.2022 від ТОВ «Порше Лізинг Україна» надійшов відзив на позовну заяву(вх. №5865/22), в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 28.01.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00009474, відповідно до положень якого, відповідач передав позивачу у користування об`єкт лізингу - транспортний засіб типу AUDI А6, 2,8 FSI (150 kWt), 2013 року виробництва, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , а позивач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. За загальними умовами передбачено, що Порше Лізинг Україна отримує право власності на об`єкт лізингу та передає лізингоодержувачу Об`єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосованого українського застосованого законодавства та цього Договору; Порше Лізинг Україна зберігатиме за собою право власності на Об`єкт лізингу, в той час, як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об`єкта лізингу впродовж усього строку дії Договору (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей договір/відмовитися від Договору та вимагати повернення об`єкта лізингу, як зазначено в Договорі) .З березня 2015 року [PERSON] почала порушувати умови Договору щодо оплати щомісячних платежів. 16 листопада 2015 року Позивачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від Договору №00009474 від 28.01.2014 року. Відповідно до п. 12.9 Договору, у разі дострокового припинення Договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна», позивач [PERSON] зобов`язалася повернути Об`єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна» впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги. Крім того, п. 8.2.2 та п. 8.3.2 Договору встановлено обов`язоко погасити заборгованість протягом 3 днів з дня отримання вимоги. Проте, Об`єкт лізингу в зазначений строк повернуто не було, зобов`язання з оплати заборгованості за Договором в повному обсязі не виконані, у зв`язку з чим, ТОВ «Порше Лізинг» звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни за вчиненням виконавчого напису №95 про повернення Об`єкта фінансового лізингу.ТОВ «Порше Лізинг Україна» було надано нотаріусу оригінал Договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014 року, оригінали рахунків-фактурина оплату лізингових платежів, оригінали нагадувань про несплату та оригінал Вимоги про сплату заборгованості за Договором, повернення Об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від Договору та докази направлення даної вимоги, а також Зведену облікову виписку з рахунку клієнта. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2014 року. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса був вчинений з метою повернення майна, яке належить ТОВ «Порше Лізинг Україна», у зв`язку із припиненням дії Договору, а не з метою стягнення заборгованості за Договором. З огляду на вищевказане виконавчий непис не підлягає скасуванню. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.01.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір про фінансовий лізинг №00009474, відповідно до умов якого лізингодавець зобов`язався передати у розпорядження лізингоодержувача об`єкт лізингу: транспортний засіб типу AUDI A6 2.8 FSI (150 kWT) 2013 року випуску, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , а лізингоодержувач зобов`язався у строк 60 місяців сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною визначеною лізингодавцем (а.с.47) Договором про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014 вартість об`єкта лізингу визначена в розмірі, що становить еквівалент у гривні 58 066,00 доларів США. 05 лютого 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав [PERSON] транспортний засіб згідно з актом-прийому передачі (а.с. 56). На виконання умов Договору про фінансовий лізинг № 00009474 від 28.01.2014 року, [PERSON] було загалом сплачено суму у розмірі 368 339,43 грн, яка складається з: 151 552,26 грн - в якості авансового платежу та 216 787,17 грн - з січня 2014 року по лютий 2015 року. 16.11.2015 року позивачу була направлена Вимога про сплату заборгованості за договором, повернення Об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору (а.с. 122-123). Після чого, 29.01.2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 40). 29.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №95, про повернення лізингоодержувачем - [PERSON] на користь лізингодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу - автомобіль марки AUDI, модель - А6, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір - Чорний, реєстраційний номер - [NUMBER] , вартістю 681 600,90 грн., що був переданий у користування на підставі Договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2013 року, та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі в період з 16 березня 2015 року по 16 листопада 2015 року, у розмірі236 327,81 грн (а.с.8). 02.03.2016 року постановою головного державного виконавця Білокур Людмилою Анатоліївною Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №50350519 з примусового виконання виконавчого напису №95, виданого 29.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. (а.с. 9). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 11 72, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Статтями 87-88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису від 29.01.2016, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено пунктом 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, одержання виконавчого напису про повернення об`єкта лізину можливе на підставі договорів лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об`єкта лізингу. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження»). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 по справі №320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18) вказала, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц та відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених постановах від 27.03.2019 по справі №137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 з подібних правовідносин. Спірний виконавчий напис від 29.01.2016, зареєстрований в реєстрі за №95, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. на основі договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014, укладеного між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] . Разом з цим, постановою Запорізького апеляційного суду від 15.01.2019 року у справі №334/4738/16 позовні вимоги ТОВ «Порше Лизінг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг № 00009474 від 28.01.2014 залишено без задоволення, у зв`язку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідченим, встановлено його нікчемність (а.с. 14-17). Крім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 року у справі №334/3949/16 за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Лізинг Україна», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачів, визнання недійсним договору лізингу, також зазначено, що у зв`язку з тим, що Договір про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014 укладений в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, він є юридично нікчемним та відповідно до вимог частини першої статті 220 ЦК України цей договір є нікчемним в цілому і не створює правових наслідків для сторін, визначених його умовами. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Зазначений договір є юридично нікчемним в цілому в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань (а.с.21-23). В силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. В силу ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Оскільки договір про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014 на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис від 29.01.2016, є юридично нікчемним в цілому і не створює правових наслідків для сторін, визначених його умовами, то на момент вчинення виконавчого напису у стягувача, ТОВ «Порше Лізинг Україна», було відсутнє право на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про повернення об`єкта лізину. Враховуючи, що виконавчий напис від 29.01.2016 вчинений на основі нікчемного договору про фінансовий лізинг №00009474 від 28.01.2014, який є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін будь-яких зобов`язань, дані обставини є підставою для визнання виконавчого напису від 29.01.2016, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 95, таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копій документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надав приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, а тому посилання позивача знайшли своє законне обґрунтування та є такими, що підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Outcome: approved