Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

08.02.2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , [INFO] , котрий заповіту не залишив. Спадкоємців за законом першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, немає. Після смерті спадкодавця до спадкоємців другої черги за законом, перебачених ст. 1262 ЦК України, крім позивача, належить рідна сестра позивача та спадкодавця - [PERSON] , котра від прийняття спадщини за законом відмовилась, про що написала відповідну заяву. Спадкова справу до майна померлого [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу Вінницької області Дронової В.О. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 4,8719 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (раніше Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області), а також з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач позбавлена можливості, у зв`язку з необхідністю встановленням факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, в підтвердження чого надала відповідну обґрунтовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2021 року. Таким чином, [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,8719 га, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 17.03.2022 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання, призначене на 17.03.2022 року не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 17.03.2022 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, до суду надійшла заява № 455/04-02 від 23.02.2022 року селищного голови Лошак Г.В. про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народилася [INFO] , у графі «Батьки» запис [PERSON] , [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.11.1959 року, актовий запис № 348, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] ». Із запису в акті про народження та з архівної довідки Державного архіву Вінницької області № 07-77/7 від 19.01.2021 року вбачається, що у книзі актових записів про народження громадян по с. Оратівка Оратівського району Вінницької області за 1938 рік є актовий запис №3 за 10.03.1938 року, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, про що 07.08.2020 року складено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2020 року, виданим Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 394034, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,8719 га, яка розташована на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 0523184300:02:004:0011. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521456912021 від 04.03.2021 року, земельна ділянка кадастровий номер 0523184300:02:004:0011 площею 4,8719 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рожичнянської сільської ради Вінницької області, належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , виготовленого станом на 20.12.2021 року, загальна площа будинку 64,4 м2. Як вбачається з довідки № 212 від 20.12.2021 року, виданої КП «Гайсинське МБТІ», станом на 20.11.2021 року площа житлового будинку 1972 року побудови, що розташований в [ADDRESS] складає 64,4 м2, житлова площа складає 25,7 м2. Право власності на об`єкт в [ADDRESS] не зареєстровано. З довідки № 256-13 від 20.12.2021 року, виданої Оратівською селищною радою, вбачається, що згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників, побудований у 1972 році. Станом на 15.04.1991 року до складу двору входили: [PERSON] , 1938 року народження, помер [INFO] , [PERSON] , 1931 року народження, померла [INFO] . [PERSON] померла [INFO] в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, про що 01.02.2010 року складено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2010 року, виданим виконавчим комітетом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Як вбачається із спадкової справи № 56/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] , справу розпочато 17.04.20121 року за заявою [PERSON] . Згідно письмових свідчень [PERSON] , [INFO] , котра зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , котра зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , 1938 року народження, який проживав в [ADDRESS] і помер [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Оратівка Оратівського району Вінницької області та жительки [ADDRESS] . [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , дітей у них не було. Згідно заяви № 68 від 22.01.2021 року, [PERSON] від прийняття належної їй частки спадщини, яка залишилась після смерті її брата [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , відмовляється на користь його сестри [PERSON] . Справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. Як вбачається з інформації приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О. № 113/01-16 від 16.12.2021 року, 26.01.2021 року заведена спадкова справа № 5/2021 після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємці першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, відсутні. Поряд з цим, згідно інформації приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О. № 114/01-16 від 16.12.2021 року, спадкоємцем другої черги після смерті [INFO] [PERSON] , згідно ст. 1262 ЦК України, є [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 5/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , справу розпочато 26.01.2021 року за заявою [PERSON] . При цьому, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 111 від 15.12.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Щодо позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом встановлено, що заінтересованою особою, згідно поданої Оратівським селищним головою заяви, визнавався факт родинних відносин, за встановленням якого позивач звернулася до суду. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та перевірки їх доказами, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як рідним братом та сестрою доводиться та підтверджується сукупністю долучених до заяви документів, а тому заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на оформлення спадщини і іншого порядку його встановлення немає. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги після померлого [INFO] свого рідного брата [PERSON] на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8719 га, кадастровий номер: 0523184300:02:004:0011, розташовану на території Оратівської селищної ради (раніше Рожичнянської сільської ради Оратівського району) Вінницького району Вінницької області та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між позивачем та спадкодавцем, позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О. № 111 від 15.12.2021 року, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому, відповідач згідно поданої заяви № 455/04-02 від 23.02.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлого [PERSON] , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримав правовстановлюючі документи на земельну ділянку, при цьому іншою частиною спадкового майна, а саме житловим будинком з господарськими будівлями, спадкодавець за час свого життя на законних підставах володів та користувався, але в силу об`єктивних причин не встиг здійснити державну реєстрацію права власності вказаної нерухомості у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved