Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком спільної з позивачкою дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач з дитиною не спілкується, її визованням не займається, не не цікавиться станом здоров` сина, не створює належних умов та не задовольняє потреби дитини, не сплачує аліменти. Більше того, відповідач сам виявляє бажання жодо позбавлення його батьківських прав щодо цієї дитини. У зв`язку з наведеним позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] (а.с. а.с. 1 - 4). Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків - сплати судового збору у встановленому порядку та розмірах (а.с. 45). Після сплати судового збору та надходження відповіді з адресно-довідкового підрозділу щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. а.с. 56 - 57). В підготовче судове засідання 13 грудня 2021 року з`явилась позивачка, від третьої особи надійшла заява про необхідність одержання висновку органу опіки та піклування. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином (а.с. а.с. 62, 69). У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання було відкладене на 27 січня 2022 року (а.с. 62). Від органу опіки та піклування надійшов висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] » (а.с. а.с. 94 - 95). В підготовче судове засідання 27 січня 2022 року з`явилась позивачка, від третьої особи без самостійних вимог надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 93). Відповідач в підготовче засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. В ході підготовчого провадження було задоволено клопотання позивачки про виклик свідків та долучено до матеріалів цивільної справи додаткові докази. В матеріалах цивільної справи є нотаріально посвідчена заява відповідача, в якій він просить розглядити цивільну справу про позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] за його відсутності (а.с. а.с. 5 - 6). В підготовчому судовому засіданні 27 січня 2022 року позивачка вважала за можливе призначити справу до судового розгляду. В судове засідання 18 березня 2021 року з`явились позивачка та її представник. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце проведення судового засідання належним чином, у тому числі шляхом розміщення на веб-сайті судової влади оголошення про виклик відповідача згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. а.с. 60 - 61). В судове засідання 05 квітня 2021 року, в якому було проведено розгляд справ по суті, з`явились позивачка та її представник, свідки по справі. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач не з`являється до дитини, не цікавиться життям та розвитком дитини, телефоном повідомляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Вказувала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа без самостіний вимог - орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпровської міської ради просила розгляну цивільну справу без її участі, прийняти рішення в інтересах дитини (а.с. а.с. 93, 100). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце проведення судового засідання належним чином, в матеріалах цивільної справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. а.с. 5 - 6). Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] в місті Дніпрі народлась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2019 року Центральним районним у місті Дніпррі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 140 (а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00031727408 від 20 липня 2021 р. відомості про батька [PERSON] записані на підставі ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с. а.с. 10 - 11). Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У зва`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] , і щодо нього судом може вирішуватись питання про позбавлення батьківських прав відносно цієї дитини. Згідно довідки № 13871 від 16 грудня 2021 року про склад сім`ї дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю (позивачка) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 92). Квартира, в якій проживає дитина, належить позивачці по праву власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 24 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., за реєстром № 2522 (а.с. а.с. 72 - 75). Дитина [PERSON] відвідує комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 293 з 01 вересня 2021 року. Мати дитини (позивачка) активно займається вихованням доньки. Батько (відповідач) не приймає участі у вихованні доньки, жодного разу до дошкільного закладу не приходив (а.с. 95 на зв.). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що позивачка проживає разом з дитиною, відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере, за цей час не з`являвся, долею своєї донькине цікавився, жодних проявів своєї батьківської турботи не виявляв. Фактично вихованням дитини займається позивачка. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , посвідченої 01 липня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О.В., за реєстром № 1340, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. а.с. 5 - 6). Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 19 січня 2022 року № 12-р «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] » затверджено висновок органу опіки та піклування, яким встановлено, що відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з дитиною, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. У зв`язку з цим орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] (а.с. а.с. 94 - 95). Вказане розпорядження органу опіки та піклування узгоджується з іншими доказами у справі та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Оцінюючи доводи позивачки про відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, суд приймає до уваги, що відповідач протягом останніх років не приймає жодної участі у вихованні дитини та її забезпеченні, не цікавиться її долею, не відвідує її, що свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками. При таких обставинах, суд приходить до висновку про наявність підстав за п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, судовий збір сплачений позивачкою при поданні позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved