Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу з відповідачів [PERSON] та [PERSON] і просить стягнути грошові кошти за договором позики від 14 грудня 2014 року у розмірі 14\~135\~000 (чотирнадцять мільйонів сто тридцять п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно 500\~000,00 доларів США по курсу НБУ на дату складання позову. В обґрунтування позову зазначає, що він надав у борг суму 500\~000 доларів США відповідачу [PERSON] , який брав гроші на потреби родини. У визначений строк грошові кошти повернуті не були, в добровільному порядку відповідачі грошові кошти не повертають, що змушує його звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні 10 грудня 2022 року позовні вимоги підтримали, просили суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] грошові кошти за договором позики від 14 грудня 2014 року у розмірі 14\~135\~000 (чотирнадцять мільйонів сто тридцять п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно 500\~000,00 доларів США по курсу НБУ на дату складання позову. 25 лютого 2022 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомили. Суд розглядає справу за відсутності позивача та його представника, оскільки їх неявка у судове засідання за умови, що їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Також суд здійснює розгляд справи на підставі доказів наявних в матеріалах справи, а також, з урахуванням їх позиції та доводів, які були надані ними особисто у попередніх судових засідання, згідно яких вони повністю підтримали пред`явлений позов та просили вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивач [PERSON] у поданій суду заяві 30.09.2021 року зазначав неможливість фізично бути присутнім у судових засіданнях через наявність у нього важкої хвороби та наслідків хіміотерапії. Просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~Трахт О.В.\~в судовому\~засіданні 10\~грудня 2022\~року позовні\~вимоги визнали,\~не заперечували\~того факту,\~що дійсно\~ [PERSON] взяв у борг суму 500\~000 доларів, грошові кошти бралися на потреби родини. Грошові кошти бралися у позивача [PERSON] . У визначений строк грошові кошти повернуті не були. Грошові кошти, що бралися в борг у [PERSON] були передані [PERSON] як компенсація за частку вартості спільно нажитого майна подружжя. [PERSON] та її представник адвокат Охрименко М.І. у судове засідання 08.02.2022 року та 25.02.2022 року не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили та жодних заяв про відкладення розгляду справи також не надавали. Разом з цим, в попередніх судових засіданнях ними надано усні пояснення та письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка повністю заперечувала проти пред`явленого позову, оскільки не дивлячись на наявність розписки, укладеної між позивачем та її колишнім чоловіком, вона, як дружина не надавала жодної згоди на укладення подібної боргової розписки на отримання вказаної суми грошових коштів, та зазначала, що кошти не були отримані у борг в інтересах сім`ї, тому просили суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, позивач та її представник пояснювали, що позивач та відповідач у дату написання розписки знаходились у Мальдівській республіці, а у самій розписці місце її складення зазначено м. Дніпропетровськ. Також зазначена сума грошей у іншій державі не могла бути отримана відповідачем [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін та представників сторін, вивчивши матеріали справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися у судове засідання, урахуванням доказів наявних в матеріалах справи та наданих сторонами пояснень у попередніх судових засіданнях, а також з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи, оскільки дана цивільна справа знаходиться досить тривалий час на розгляді (30.09.2020 року дата надходження позову до суду). Так, судом встановлено, що між позивачем\~ [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] ,\~14.12.2014\~року був\~укладений письмовий\~договір позики\~(розписка),\~предметом якого\~було отримання\~грошових коштів\~в розмірі\~500\~000\~(п`ятсот\~тисяч)\~доларів США\~для потреб\~сім`ї.\~Укладений договір\~позики грошових\~коштів між\~сторонами,\~з своїм\~правовим характером,\~є письмовим\~правочином,\~який відповідає\~формі передбаченої\~ст.\~ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки відповідачем було надано розписку підписану власноручно, та за умовами розписки, відповідач отримав позику (кошти) та зобов`язався повернути їх позивачу до 14.12.2017 року. Також встановлено, що у зв`язку з тим, що в установлений строк, боржником позика повернута не була, 08.01.2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про негайне повернення суми боргу отриманого за розпискою від 14.12.2017 року, і дана вимога була отримана боржником особисто, проте станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою, письмова вимога позивача залишена відповідачем без уваги, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права. У судовому засіданні був досліджений оригінал розписки, копія якої знаходиться у матеріалах справи (т.1 а.с. 6). Так, у відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 липня 2014 року № 6-79цс14). Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, містить умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов`язанням її повернення, та дату отримання коштів. Отже справжня правова природа укладеної боргової розписки є договір позики, незалежно від найменування документа, але залежно від установлених результатів. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046,1047\~ЦК України висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16-ц, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16-ц. Згідно ч.1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Вимогами ст. 625 ЦК України визначено, що \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.\~638\~ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 1046\~ЦКУ визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦКУ, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047\~ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦКУ, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.\~525\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підтвердження наявності між сторонами даного боргового зобов`язання, позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача, яка повністю відповідає змісту долученої до матеріалів справи копії даної розписки та сумі позики, яку позивач просить стягнути з відповідача. Розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі нею коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору. У свою чергу відповідачем [PERSON] не спростовано розписку позичальника, яка у сенсі положень частини 2 статті 1047\~ЦК України посвідчує передання йому визначеної у розписці грошової суми, та підтверджено факт того, що сума боргу ними позичальнику до цього часу не повернута, тому, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість пред`явлених позовних вимог [PERSON] щодо повернення суми боргу. Окрім того,\~під час\~розгляду справи\~по суті,\~судом,\~при допиті\~відповідача також\~встановлено те,\~що він\~брав кошти\~для потреб\~сім`ї\~та намагався\~повернути їх\~за рахунок\~використання спільного\~з дружиною\~нерухомого майна\~в бізнесі,\~але,\~у 2018\~році він\~розлучився зі\~своєю дружиною,\~відповідачкою по\~справі,\~ [PERSON] та\~вона не\~хоче сумісно\~володіти нерухомим\~майном та\~отримувати прибуток\~з нього\~та відповідач\~2\~намагається виділити\~частку свого\~майна в\~натурі,\~у зв`язку\~з чим\~він,\~ [PERSON] \~не має\~можливості отримати\~той прибуток,\~на якій\~він розраховував,\~Грошові кошти\~у борг\~він отримував\~у інтересах\~сім`ї,\~тому визнає,\~що борг\~є спільним\~майновим зобов`язанням\~із [PERSON] \~та не\~заперечував проти\~стягнення суму\~боргу саме\~у солідарному\~порядку з\~його колишньою\~дружиною,\~оскільки умовами\~розписки від\~14.12.2014\~року було\~обумовлено,\~що кошти\~отримуються для\~потреб сім`ї, кошти зобов`язуються повернути не пізніше 14 грудня 2017 року та до вказаної розписки були надані паспортні дані відповідачів (як сім`ї [PERSON] , які на момент укладення розписки перебували у шлюбі). Подружжя [PERSON] перебували у шлюбі з 18.04.1987 року до 28.08.2018 року. Так, відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю/ інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення цих коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16, від 14 вересня 2016 року № 6-539цс16. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Так, [PERSON] у своєму відзиві на позов акцентує увагу суду на той факт, що грошові кошти [PERSON] брав для своїх особистих потреб, а не для родини. Однак, [PERSON] не скористалася своїм правом на подачу зустрічного позову з підстав викладених у запереченні, а суд розглядає справу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні на вимогу сторін було досліджено оригінал розписки, копія якої знаходиться у матеріалах справи (а.с. 6), та з`ясовано при яких обставинах була написана зазначена розписка. Так, із пояснень як позивача [PERSON] так і відповідача [PERSON] судом встановлено, що розписка про отримання коштів у борг була написана [PERSON] дійсно 14.12.2014 року у республіці Мальдіви. Була виконана рукописним текстом. [PERSON] передав через довірену особу грошові кошти (позику) у розмірі 500000 доларів [PERSON] після приїзду останнього одразу у м. Дніпропетровськ (Дніпро). Оригінал розписки, що була написана [PERSON] 14.12.2014 року із часом було втрачено, а на її замін у 2018 року було складено розписку, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Крім того, вищевказані обставини справи, повністю підтверджені відповідачем [PERSON] у судовому засіданні під час надання відповідних показів. Також [PERSON] зазначав, що кошти отримувались у борг на придбання нерухомості для [PERSON] . На думку суду такі обставини, не впливають на висновок суду стосовно суті спору, оскільки жодна зі сторін не заперечувала факту написання цієї розписки, факту передачі грошових коштів, та їх передачу від одного з подружжя до другого з подружжя. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Одними з загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, справедливість та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин (абзаци перший та другий частини першої статті 7 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. Таким чином, судом встановлено, що оскільки умовами розписки від 14.12.2014 року було чітко обумовлено, що боргові кошти отримуються саме\~для потреб\~сім`ї [PERSON] , які свої договірні зобов`язання за договором позики не виконали, та отримані грошові кошти позивачу не повернули, тому вимоги щодо необхідності стягнення суми позики (згідно з розпискою розмір якої становить 500\~000 доларів США) саме у солідарному порядку з відповідачів, як подружжя, також підлягають задоволенню незалежно від того, в шлюбі вони зараз знаходяться чи ні. Крім того, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи факт звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору, відповідно до ЗУ «Про судовий збір», як особи з інвалідністю 2-ї групи, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним при зверненні із позовом до суду у розмірі 10\~510 грн.

Outcome: approved