Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт 23 березня 1998 року, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 23 березня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 29). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 22 березня 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 28). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом статей 524, 548 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги по селу Перевісся Турійського району за 1996-2000 роки (а. с. 10). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 20). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 56,2 кв. м, житловою площею 32,6 кв. м, літня кухня «Б-1», гараж «В-1», вбиральня «Г», колодязь «№1» (а. с. 15-18). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області 23 березня 1998 року, відповідно до якого належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та з усім майном заповіла своїй дочці - [PERSON] (а. с. 11). Зі змісту довідки Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області № 930 від 14 грудня 2004 року видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з дня її смерті вступила дочка останньої - [PERSON] (а. с. 10). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу, зі змісту яких видно, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (а. с. 12). 20 грудня 2004 року позивач подала в державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу (а. с. 31 на звороті). Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - діти спадкодавця, подали в державну нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а. с. 32, 33). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 23 березня 1998 року, не змінювався і є дійсним. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємницею за заповітом, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] і в контексті положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР є такою, що прийняла спадщину після смерті останньої. Постановою приватного нотаріуса від 17 серпня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 14). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 492/04 до майна померлої [PERSON] (а. с. 31-61), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР та

Outcome: approved