Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач 14.09.2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, відповідач є батьком її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На даний час вони припинили з відповідачем сумісне проживання, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча він має постійне місце роботи, отримує дохід та зобов`язаний надавати таку допомогу у відповідності до вимог ст. 180 СК України. Зазначає, що з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою про відкриття провадження від 11.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Копію зазначеної ухвали з доданими до неї документами було направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (а.с. 18), у відповідності до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений відповідачу та тертій особі у зв`язку з тим, що адресати за даною адресою відсутні (а.с.24). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також суд зазначає, що згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). На даний час сторони припинили сумісне проживання, малолітня дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується Довідкою № 258 від 04.08.2021 року, складеною Квартальним комітетом № 15 (а.с. 7), знаходиться на утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач в обгрунтованні позову зазначала, що з відповідача стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~- батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень\~ст. 181 СК України\~ встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України). Разом з тим, суд враховує, що відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, жодних доказів проти заявлених вимог та стосовно свого матеріального стану не надав. Судом не встановлено обставин щодо неможливості сплати відповідачем аліментів у визначеному позивачем розмірі 1/4 частини його заробітку та відповідних доказів щодо такої неможливості суду надано не було. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, враховуючи рівність прав дітей на утримання, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved