Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб 28.10.2016 року у Виконавчому комітеті Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, актовий запис №28. Від спільного подружнього життя дітей у них немає. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач стверджує, що на даний час вони з відповідачкою проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Просить постановити рішення, яким укладений шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. 06.10.2021 року розгляд даної справи відкладено на 15.11.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачці у справі повідомлення про дату, час і місце судового засідання (арк. спр. 19-20). 15.11.2021 року судом постановлено ухвалу відповідно до якої задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення, надано сторонам у справі строк для примирення 1 (один) місяць, провадження у справі зупинено (арк. спр. 26-27). 15.12.2021 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду (арк. спр. 29). 15.12.2021 року судом постановлено ухвалу відповідно до якої задоволено клопотання відповідача [PERSON] та повторно надано сторонам строк для примирення 1 (один) місяць, провадження у справі зупинено (арк. спр. 33-34). 17.01.2022 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду на 17.02.2022 року (арк. спр. 35). 17.02.2022 року розгляд справи відкладено на 21.03.2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікуванні (арк. спр. 38). Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце проведення судового засідання (арк. спр. 41), відзиву на позов не подала, а також будь-яких клопотань на адресу суду не направляла. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідачки про розгляд справи, приймаючи також до уваги, що відповідач відзиву на позовну заяву не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, оскільки її неявка в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи у спорі про розірвання шлюбу по суті, та вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що вони з відповідачкою не примирились, шлюбні відносини у них не склались, у них різні характери, вони живуть окремо, та в кожного з них свої інтереси. А тому, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстровано шлюб 28.10.2016 року у Виконавчому комітеті Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 10). В сторін у справі в шлюбі дітей немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] ствердив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримував в повному обсязі та просив позов задовольнити. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, його дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачкою, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і просить шлюб розірвати. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність згоди на примирення, та вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що на даний час шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо, розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідачки необхідно стягнути сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати в розмірі 908,00 грн. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved