Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт належності його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,6 кв.м., виданого 16 вересня 1997 року Дніпропетровським районним шляховим ремонтно-будівельним управлінням згідно розпорядження №П-160, яке зареєстроване у Новомосковському МР БТІ і записано у реєстрову книгу за №1188-5, на ім`я « [PERSON] ». Адвокат заявника за ордером про надання правничої допомоги Муха Сергій Сергійович 28 березня 2022 року через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити. Зацікавлена особа Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним трекінгом №5200507183120 згідно з якими відправлення доставлено та вручено, однак до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Зацікавлена особа [PERSON] , був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним трекінгом №5200507183112, згідно з якими відправлення доставлено та вручено, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 17 червня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на квартиру [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи, що посвідчують право власності на вищезазначену квартиру видані на ім`я іншої особи « [PERSON] ». Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянки України серії [NUMBER] виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області РОУМВС України 18 лютого 2000 року (а.с.15-16) та копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області померлої [INFO] матері заявника (а.с.10) прізвище, ім`я та по-батькові матері заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого 16 вересня 1997 року Дніпропетровським районним шляховим ремонтно-будівельним управлінням згідно розпорядження №П-160, яке зареєстроване у Новомосковському МР БТІ і записано у реєстрову книгу за №1188-5, квартира [ADDRESS] , загальною площею 58,6 кв.м., належить на праві спільної (сумісної чи часткової) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13), однак у Витязі про реєстрацію в спадковому реєстрі за №65236799 виданому 17 червня 2021 року Приватним нотаріусом Кайко О.П. спадкодавець зазначена вірно як « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що в Свідоцтві на право власності на житло від 16 вересня 1997 року допущено помилку в написанні прізвища померлої матері заявника, а саме як: « [PERSON] », а вірно як « [PERSON] », як вказано в паспорті та свідоцтві про смерть померлої [INFO] [PERSON] , внаслідок чого документи не відповідають вимогам, що дають змогу заявнику [PERSON] оформити спадщину після смерті матері [PERSON] та встановити відповідність заявлених прав документам. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Наявність невідповідностей в написанні прізвища померлої матері заявника у виданому правовстановлюючому документі впливає на обсяг прав заявника. Факт того, що свідоцтво про право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , площею 58,65 кв.м., видане 16 вересня 1997 року Дніпропетровським районним шляховим ремонтно-будівельним управлінням згідно розпорядження №П-160, яке зареєстроване у Новомосковському МР БТІ і записано у реєстрову книгу за №1188-5, належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності померлій матері заявника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується зібраними в справі доказами: довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» №2010 від 03.08.2021 року (а.с.24). Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. Оскільки заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 жовтня 2020 року (а.с.10), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6), згідно з яким вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією її паспорта серії [NUMBER] , виданого Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 18 лютого 2000 року та він не має змоги реалізувати своє право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,6 кв.м., виданого 16 вересня 1997 року Дніпропетровським районним шляховим ремонтно-будівельним управлінням згідно розпорядження №П-160, яке зареєстроване у Новомосковському МР БТІ і записано у реєстрову книгу за №1188-5, на ім`я « [PERSON] ». Таким чином, заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved