Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 06.03.1997 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку. Спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на ведення сімейного господарства, на ґрунті чого виникають сварки. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить його інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Відповідачка відмовляється добровільно розривати шлюб в органах ДРАЦС. Ухвалою суду від 02.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 29.12.2021 року провадження в даній цивільній справі було зупинено для примирення подружжя. Ухвалою суду від 28.03.2022 року поновлено провадження у справі. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Відповідачка заперечень проти позову не надала. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.03.1997 року Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.1997 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ", оскільки нею не подано заяви про відновлення дошлюбного прізвища. Про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved