Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач звернувся 29.10.2021 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що у відділі по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває на обліку малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився в складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини) відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 31.03.2021 № 302 «Про взяття на облік». Батьками неповнолітнього є - [PERSON] та [PERSON] . До відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшло клопотання КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» від 03.03.2021 № 223 про позбавлення батьківських прав батьків малолітнього [PERSON] . Згідно клопотання батьки дитини протягом двох років не відвідували дитину, не цікавилися станом його здоров`я. Малолітній [PERSON] має важкий діагноз та потребує постійного нагляду та лікування. У грудні 2020 р. неповнолітній потрапив до реанімаційного відділення дитячої лікарні № 5 м.Запоріжжя та потребував негайного корегування в лікарні. Через два тижні малолітній був виписаний з лікарні з діагнозом: атоксичне ураження головного мозку ЦНС, глибока розумова відсталість, спастичний тетрапарез з порушенням функцій та ін. Стан дитини після виписки: середньо-тяжкий, прогностично несприятливий для одужання за хронічною неврологічною паталогією, середньої тяжкості по соматичному стану. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, є свідомим ухиленням від виконання батьками своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом орган опіки та піклування просить позбавити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачів на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись [PERSON] , аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 10.11.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.01.2022 р. 19.01.2022 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 16.03.2022 р. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомив, пояснень по суті позову не подавав. Суд розглянув справу без участі відповідачів та представника третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.13). Батьки не виконують покладених на них законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.7-8). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та інтереси дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності із наданими доказами свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1816 грн. (по 908 грн. за кожну позовну вимогу) за подання позовної заяви підлягає стягненню з кожного з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved