Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохала визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати прохала покласти на відповідача. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначила, що вона на підставі договору дарування від 23.05.2011 року, отримала в дар від своєї матері [PERSON] квартиру [ADDRESS] . З 13.07.2021 року [PERSON] зареєструвалася та проживає у вищезазначеній квартирі разом зі своїми дітьми. Під час оформлення та сплати комунальних послуг з`ясувалося, що в даній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою, виданою управителем будинку ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс». Відповідач не є власником квартири чи членом її сім`ї. З 2002 року він не проживає та не користується житлом, не сплачує комунальні платежі, в квартирі відсутні його речі. Таким чином, відповідач втратив будь який зв`язок з квартирою і право користуватись нею, у зв`язку з чим, повинен був в добровільному порядку написати заяву та знятися з реєстрації, але з невідомих причин, до цього часу цього не зробив. У зв`язку з чим, вона була змушена звернутися до відділу ведення Реєстру територіальної громади, Крюківської районної адміністрації, де пояснили, що згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Так, як в добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації, то позивач вимушена звертатись до суду для вирішення цього питання та усунення перешкод в користуванні квартирою. Відповідач квартирою [ADDRESS] не користується, починаючи з 2002 року, тобто більше 19 років, при цьому, позивач та її сім`я несе тягар сплати комунальних послуг, що припадають на відповідача, як зареєстрованого в квартирі наймача, що порушує права власника квартири та збільшує обсяг комунальних витрат. Ухвалою суду від 24.01.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити, в подальшому в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов прохають задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час місце та день судового засідання був належним чином повідомлений, правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання третя особа - Крюківська районна адміністрація Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, свого представника не направила, направила клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, при вирішення спору поклалася на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивача знає близько 20 років і підтримує сусідські та дружні відносини так, як будинки поряд. Відповідача в будинку позивача ніколи не бачила, при тому, що часто буває у гостях в позивача. Їх вулиця, як одне село всі один одного знають та бачать, тому стверджує, що відповідач не проживав у позивача. У розмові з нею позивач казала, що відповідач був прописаний її матір`ю, тільки для того щоб останній мав місце реєстрації. Свій підпис та обставини викладені в акті підтвердила. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням наявних клопотань, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Позивач - [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 23.05.2011 року, №563450 посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В., реєстровий номер 1248, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №30233997 від 08.06.2011 року. На даний час в означеній квартирі зареєстровані [PERSON] 1968 р.н., [PERSON] 1985 р.н., [PERSON] 2010 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] 2007 р.н., що вбачається з довідки ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» від 03.11.2021 р. Згідно акту б/н від 03.11.2021 року складеного фахівцем відділу по роботі з абонентами ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» [PERSON] , зі слів двох свідків [PERSON] , [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2002 року по теперішній час. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , з 2002 року по теперішній час. Тож, на підставі вказаного, судом встановлено, що відповідач [PERSON] який зареєстрований у квартирі позивача як наймач, тривалий час фактично не проживає за адресою місця реєстрації, при цьому його реєстрація створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності, зокрема, впливає на розрахунок комунальних платежів за квартиру. Стаття 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово . Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тож, судом встановлено, що відповідач будучи зареєстрованим у означеній вище квартирі як наймач, не проживає за адресою реєстрації з 2002 року, при цьому факт реєстрації відповідача створює позивачу, як власнику даної квартири, певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому відповідача - [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved