overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість спожитої електричної енергії в розмірі 4 386,78 грн, 3 % річних та інфляційну складову в розмірі 1 355,06 грн та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електромережам, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених ПАТ «Київенерго». Відповідач, який мешкає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі». Відповідач користується послугами які надаються позивачем, однак не в повному обсязі виконує зобов`язання по їх сплаті, внаслідок чого станом на 01 квітня 2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 4 386,78 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України, на вказану суму боргу нараховано 3 % річних в сумі 1 355,06 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання». Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.10.2009 зареєстрував з відповідачем шлюб, однак сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03.03.2022 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справіправом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 10.10.2009 сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 14, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). Як вказує в позові позивач, подружнє життя між сторонами не склалося у зв`язку з тим, що у них різні характери, погляди на життя та на вирішення сімейних проблем. Вказані обставини призвели до того, що сторони втратили всі почуття, які об`єднували їх як подружжя та подальше спільне проживання стало неможливим. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суд проголошує вступну і резолютивну частини рішення та роз`яснює сторонам, що повний текст рішення суду буде виготовлений протягом десяти днів, з яким сторони можуть ознайомитись в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області в робочі години.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У вересні 2021 року представник позивача - адвокат Конякін М.С. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Тростянецької селищної ради Вінницької області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 7,8689 га, кадастровий номер 0524180600:01:001:0177, яка знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Договір оренди землі позивачем було підписано 08.08.2012, по закінченню строку договору в установлений законом спосіб [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області з пропозицією продовжити договір оренди землі. Наказом від 28.12.2019 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області було відмовлено у поновленні договору оренди від 08.08.2012. Згодом з наказом від 06.04.2020 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області було поновлено договір оренди землі від 08.08.2012. Також сторони підписали додаткову угоду від 06.04.2020 №172 до договору оренди землі від 08.08.2012. Детально вивчивши додаткову угоду, позивач виявив ряд порушень діючого законодавства при укладанні даної додаткової угоди, що є вкрай невигідним для позивача. Згідно з п.2 оскаржуваної додаткової угоди (далі угода) об`єктом оренди є земельна ділянка площею 7,8689 га - рілля. Згідно з п.14, п.15 угоди земельна ділянка передається в оренду для сінокосіння і випасання худоби. Цільове призначення земельної ділянки - для сінокосіння і випасання худоби (код цільового призначення - 01.08). В даному випадку угода містить невірний об`єкт оренди, адже рілля і сінокосіння та випас худоби це зовсім різні речі, що також впливає на нормативно грошову оцінку та орендну плату, як наслідок. Згідно з витягом з ДЗК від 27.09.2021 ця земельна ділянка відносяться до сінокосіння та випасання худоби 01.08. Відповідно, якби в угоді було правильно зазначено цільове призначення та зроблена відповідна нормативно грошова оцінка, то такої орендної плати не було б. Також зазначив, що строк дії договору визначений невірно. Згідно з п.8 додаткову угоду укладено на сім років з 02.03.2020 року по 01.03.2027 року. Однак наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення договору оренди землі було видано 03.04.2020 року, а термін дії договору з 02.03.2020 року, що є недопустимим. Адже враховуючи той факт, що договір оренди землі розпочинає діяти з моменту державної реєстрації, а це після 06.04.2020, і не може бути меншим чим 7 років, але згідно з угодою закінчення договору 01.03.2027, то ця істотна умова також не відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

на підставі ч.6 ст. 259 ЦПК України, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини судового рішення з відкладенням складання повного рішення на строк не більш як десять днів. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.1997 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останнього року між ними стали виникати непорозуміння з різних питань, постійні сварки, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. З жовтня 2020 року вони припинили подружнє життя, сім`я розпалася та носить виключно формальний характер, оскільки між ними відсутній духовний та фізичний зв`язок. Вони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, збереження родини неможливе. Спір щодо поділу спільного майна між ними відсутній. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 18.02.1997 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 72 (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору щодо розподілу майна немає. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 104, 105, 110 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, суд приходить до висновку щодо можливості розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 25 вересня 1993 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23. У шлюбі народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON] , які на даний час досягли повноліття. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Б [PERSON] систематично вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, до того ж вона довідалась, що чоловік зраджує їй в подружній вірності. За таких обставин примирення з відповідачем неможливе, фактично сім`я припинила існування. Зауважує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, у поданій заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить розглядати справу у його відсутності, вимоги позову визнає, примирення з позивачкою вважає неможливим, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 вересня 1993 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Як видно з свідоцтва про зміну імені, виданого 17 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] , 18 вересня 2010 року змінила ім`я, про що складено актовий запис №23. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с 7). Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, суд вважає, що позов може бути задоволено. Встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 12 лютого 1991 року у виконавчому комітеті Дзвиняцької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. У шлюбі [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка вже є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалось. Через несумісність характерів, різні погляди на шлюб, сім`ю у них часто виникали непорозуміння. Зараз шлюб існує формально, подальше збереження подружніх відносин вважає недоцільним, просить позов задовольнити. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила розглянути справу без її участі, примирення з відповідачем вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає, примирення з позивачкою вважає неможливим, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 лютого 1991 року у виконавчому комітеті Дзвиняцької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). В шлюбі у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка є повнолітньою (а.с. 7). Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст. 104 - 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кутської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки складання повного тексту рішення вимагає значного часу, суд обмежується складанням та оголошенням його вступної та резолютивної частини. На підставі ст.ст. 1217-1223, 1268-1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 02 вересня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1185. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки почали погіршуватись та у сторін виявились різні погляди на життя. Збереження сім`ї є неможливим, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 02 вересня 2015 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 02.09.2015). Спільних дітей сторони не мають. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки почали погіршуватись та у сторін виявились різні погляди на життя. Збереження сім`ї є неможливим, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 13 липня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2482. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки почали погіршуватись та у сторін виявились різні погляди на життя. Збереження сім`ї є неможливим, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 13 липня 2018 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 13.07.2018). Спільних дітей сторони не мають. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки почали погіршуватись та у сторін виявились різні погляди на життя. Збереження сім`ї є неможливим, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved