Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася із позовом [PERSON] до [PERSON] , в яким просила суд усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування своїм майном шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на такі обставини. [PERSON] на праві власності належить квартира, загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 29.04.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О Б., реєстраційний № 402, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 29.04.2010 р.; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2010 р. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] з 21.09.2016 р., що підтверджується копією паспорту. Відповідачка є колишньою невісткою позивачки. Між відповідачкою та сином позивачки [PERSON] було зареєстровано шлюб 07.09.2016 р., який розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 р. по справі №521/15184/20 (відносини фактично припинились за рік до рішення суду). Відповідачка за вказаним місцем реєстрації не проживає з 16 жовтня 2019 р., відразу ж після припинення стосунків з сином позивачки, що підтверджується актом не проживання особи від 01.12.2020 р., посвідченого ОСББ «10-й квартал». Факт реєстрації відповідачки за адресою квартири позивачки обмежує конституційне право позивачки. Позивачка не може розпоряджатися власною квартирою. Відповідачка позов не визнала, її представник в судовому засіданні пояснив, що 06 жовтня 2020 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/15184/20 було розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] який був зареєстрований 07 вересня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1697. [PERSON] є сином позивачки за первісним позовом [PERSON] . Таким чином [PERSON] є колишнім членом сім`ї [PERSON] . Крім цього, за вищезазначеною адресою зареєстрована спільна з [PERSON] дитина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом з дитиною, після розлучення не проживає за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з неприязними стосунками з колишньою свекрухою, однак при цьому, ані у [PERSON] ані у її дитини іншого житла не має. З цього приводу [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, за яким просила суд усунути їй перешкоди у користуванні спірною квартирою та вселити її в цю квартиру разом із неповнолітнім сином. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення повернуто заявнику з доданими до неї документами. Ухвала суду [PERSON] не оскаржувалася, самостійного позову після повернення зустрічної позовної заяви до суду не подавалося. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Позивачці [PERSON] на праві власності належить квартира, загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 29.04.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О Б., реєстраційний № 402, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 29.04.2010 р.; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2010 р. Згідно Відомостей № К1-272896-ф/л від 15 грудня 2020 року за адресою спірної квартири зареєстровані: [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (колишня невістка позивачки), [PERSON] (син позивачки), [PERSON] (онук позивачки). Відповідачка є колишньою невісткою позивачки. Між відповідачкою та сином позивачки [PERSON] було зареєстровано шлюб 07.09.2016 р., який розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 р. по справі №521/15184/20 (відносини фактично припинились за рік до рішення суду). Відповідачка за вказаним місцем реєстрації не проживає з жовтня 2019 р., про що свідчить акт про не проживання від 01.12.2020 року. Відповідачка після припинення стосунків з сином позивачки забрала належні їй речі та неповнолітньому [PERSON] і переїхала на нове місце проживання в квартиру [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі більше року на час подання позовної заяви, та не несучи витрати на її утримання без поважних причин, і за відсутності будь-якого договору між відповідачкою і власником квартири, відповідачка, як колишній член сім`ї власника квартири на підставі положень ст. 405 ч. 2 ЦК України, яка регулює дані правовідносини між сторонами, втратила право користування спірною жилою площею. При оцінці у своїй сукупності обставин по справі судом враховано той факт, що таке переселення відбулося у добровільному порядку за ініціативою відповідачки. Також суд не приймає до уваги доводи відповідачки, якими вона заперечувала проти позову, що виселення було здійснено у зв`язку з неприязними стосунками з колишньою свекрухою (позивачкою), оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, а обставин, які б свідчили про вчинення перешкод з боку позивачки щодо проживання відповідачки в спірній кватирі до суду не надано. Щодо житлових прав неповнолітньої особи. Верховний Суд у справі № 759/19394/15-ц (провадження № 61-9128св18) сформував висновок, згідно якого не залежно від того з ким із батьків дитина проживає вона є членом сім`ї як батька так і матері, та не залежно від того, чи проживає вона (дитина) за місцем своєї реєстрації чи ні, не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, навіть якщо вона тривалий час не проживає, в даному випадку із матір`ю, за місцем реєстрації. При цьому, суд звертає увагу, що позовних вимог про визнання неповнолітньої особи такою, що втратила право користування житлом, позивачкою не заявлялося. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивачів в користуванні цією жилою площею. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивачів. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачам перешкоди в здійсненні користування цією квартирою. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. У відповідності до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved