Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивача [PERSON] - адвокат Сабадан А.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірваний рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. 25 листопада 2014 року на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року видано виконавчий лист щодо стягнення щомісячно з [PERSON] , аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2014 року. Однак, станом на вересень 2020 року відповідач не сплачував визначені судом аліменти на утримання доньки, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 23 868 грн. 50 коп. Крім того, відповідач звернувся до позивачки та запропонував офіційно відмовитися від дочки, що підтверджується заявою про надання добровільної згоди на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , від 21 травня 2021 року посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. За таких обставин позивачка переконана, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач заявлені позовні вимоги визнає повністю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 19 жовтня 2021 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22 грудня 2021 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 лютого 2022 року заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчий розгляд справи призначено на 13 годину 00 хвилин 03 березня 2022 року. Так, ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї додатками та судові повістки, поштовим зв`язком були надіслані відповідачеві та третім особам за місцем реєстрації, що підтверджується зворотніми поштовими відправлення. 03 березня 2022 року за результатами підготовчого судового засідання судом винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду на 09 годину 30 хвилин 11 березня 2022 року. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Однак, через канцелярію суду, позивачка надіслала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та проводити судове засідання без їх участі. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, відповідач у судове засідання не з`явився. Однак, через канцелярію суду, надіслав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає повністю та просить проводити судове засідання без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, у судове засідання свого представника не надіслала та про причини неяви суд не повідомила. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, у судове засідання свого представника не направила, однак, через канцелярію суду, представник третьої особи - начальник служби Секрет Л.М. подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просять проводити судове засідання без її участі. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З позовної заяви судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірваний рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. 25 листопада 2014 року на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року видано виконавчий лист щодо стягнення щомісячно з [PERSON] , аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2014 року. На підставі вказаного виконавчого листа 26 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження за №45606140. Однак, станом на вересень 2020 року відповідач не сплачував визначені судом аліменти на утримання доньки, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 23 868 грн. 50 коп. В подальшому 30.01.2020 постановами Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено тимчасові обмеження до [PERSON] у праві виїзду за межі України; у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №375/1518/14-ц виданого 25 листопада 2014 року. Згідно з довідкою про неотримання аліментів, виданій [PERSON] заступником начальника відділу ДВС Рокитнянського району, у період з 01 березня 2020 року по 30 серпня 2020 року аліменти за виконавчим листом №375/1518/14-ц позивачка не отримувала. Відповідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого змінила прізвище на - [PERSON] . Станом на жовтень 2020 року відповідно до розрахунку заборгованості борг відповідача за несплату аліментів становив - 27 604, 00 грн. В подальшому в межах здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом №375/1518/14-ц було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] Відповідно до довідки від 20 жовтня 2020 року вихователя [PERSON] , затвердженої директором ДНЗ № 675, вбачається, що вихованиця [PERSON] регулярно відвідувала ДНЗ №675. Дівчинка весела, завжди охайна, доглянута. Мати дитини постійно спілкується з вихователями, цікавиться життям дитини в ДНЗ. Батько, [PERSON] , контакту з садочком, де перебуває дитина, не підтримував, жодного разу не з`являвся в садочок із вихователями не спілкувався. Дитину приводила до садочка і забирала завжди мама. Відповідач, для уникнення обов`язку з утримання спільної дитини та виконання вказаного виконавчого листа, запропонував позивачці свою офіційну відмову від дочки взамін на зняття з нього заборгованості та тимчасових обмежень. Так, відповідно до заяви від 21 травня 2021 року зареєстрованої в реєстрі за № 369 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азарова Н.І., [PERSON] надав добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно його дитини, малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 18 червня 2021 року на підставі заяви стягувачки від 18 червня 2021 року виконавчий лист №375/1518/14-ц виданий 25.11.2014 постановлено повернути стягувану, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Відповідно до довідки вчителя школи І-ІІІ ступенів № 186 м. Києва [PERSON] від 04 жовтня 2021 року вбачається, що учениця [PERSON] зарекомендувала себе здібною ученицею, регулярно відвідує школу. До навчання ставиться сумлінно, має охайний вигляд, приходить завжди в чистому одязі. Дівчинка забезпечена всім необхідним приладдям та речами, які необхідні для навчання. Мати дитини постійно спілкується з вчителями, приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться життям дитини у школі. Батько, [PERSON] , контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримував, жодного разу не з`являвся у школу з періоду навчання дитини у школі І-ІІІ ступенів № 186 міста Києва, з вчителями не спілкувався. Ученицю, [PERSON] , приводить до школи і збирає завжди мама [PERSON] . Дитина зареєстрована разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально засвідченою копією заяви [PERSON] від 25 червня 2020 року зареєстрованої у реєстрі № 1313. За таких обставин позивачка переконана, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток встановлений статтею 150 СК України. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно з ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Висновки суду Суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї доньки. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітньої доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] намагався виконувати батьківські обов`язки. Відповідач вкрай формально ставиться до необхідності виконання обов`язку щодо утримання дитини, сплати аліментів. Крім того, відповідач, для уникнення обов`язку з утримання спільної дитини та виконання вказаного виконавчого листа, надав офіційну відмову від дочки взамін на зняття з нього заборгованості та тимчасових обмежень. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки [PERSON] , [INFO] , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, його небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн, сплачений нею при поданні позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 0.0.2298208592.1 від 12 жовтня 2021 року. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved