Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк», Банк) звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2018 у розмірі 21\~001 грн 38 коп., з яких: 15\~056 грн 82 коп. заборгованості за кредитом, 5\~944 грн 56 коп. заборгованості за відсотками. Позов мотивовано тим, що 19.07.2018 [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в Банку з метою укладення кредитного договору, погодилась на запропоновані Банком умови кредитування, отримала платіжну карту та скористалась кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту. Через неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту станом на 21.09.2021 існує заявлена до стягнення заборгованість на загальну суму 21\~001 грн 38 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. 1.2. Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву. 2. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 26.11.2021. Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.01.2022 після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача-фізичної особи у порядку частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Розгляд справи по суті призначено на 07.02.2022, відкладено на 10.03.2022 (у зв`язку із неявкою відповідача). 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. У судове засідання 10.03.2022 представник позивача не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Належним чином повідомлений відповідач у судові засідання 07.02.2022, 10.03.2022 не з`явилися. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи. 19.07.2018 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Банку, погодившись з тим, що Анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг становить договір про надання банківських послуг. Конкретні Умови та Правила надання банківських послуг чи тарифи кредитування по конкретному виду карти відповідач не підписував. За розрахунком банку відповідач користувався кредитними коштами, станом на 21.09.2021 існує заборгованість у сумі 21\~001 грн 38 коп., з яких: 15\~056 грн 82 коп. заборгованості за кредитом, 5\~944 грн 56 коп. заборгованості за відсотками. 5. Застосовані норми права, висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б\~ однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, який є змішаним договором відкриття рахунку та кредитування. Статтею 1066 ЦК передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (стаття 1067 ЦК). Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 1069 ЦК). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною картою «Універсальна», розміщені на сайті: https://а-bank.соm.ua/terms, як невід`ємні частини кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Акцент-Банк», був ознайомлений саме з такою редакцією правил надання банківських послуг та погоджувався на долучені до позовної заяви тарифи кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Таким чином у цій справі до стягнення підлягає лише фактично використана та не повернута сума кредиту (тіло кредиту). Із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами. Згідно із розрахунком заборгованості за договором від 19.07.2018, укладеного між Банком і [PERSON] , заборгованість по тілу кредиту становить 15\~056 грн 82 коп. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 15\~056 грн 82 коп. Відповідач доказів на спростування цих обставини суду не надав. Водночас, на переконання суду, позивач не довів факт досягнення між сторонами домовленостей про сплату процентів за користування кредитом, а тому у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 5\~944 грн 56 коп. за відсотками необхідно відмовити. 6. Розподіл судових витрат. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на загальну суму 15\~056 грн 82 коп., що становить 72% від заявленої суми. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1\~634 грн 40 коп. (2\~270х72/100).

Outcome: partial