Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що в листопаді 2013 року, будучі у пошуках житла, почала орендувати житло у [PERSON] та фактично проживати з нею в квартирі [ADDRESS] . Досить швидко вона перестала проживати в квартирі [PERSON] на умовах оренди житла, в зв`язку із тим, що між ними склались дружні відносини, вона почала її сприймати як доньку, всім про це розповідала. Вони вели спільний побут, мали спільний бюджет. Коли в березні 2017 року в неї народився син [PERSON] , [PERSON] була йому за бабусю, няньчилась з ним. Прямих родичів та людей, котрі могли б піклуватись про [PERSON] не було. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті залишилось спадкове майно -квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.2000 року. У відповідності до ч.2 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] , що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2014 року по справі №199/13811/13-ц. Син [PERSON] - [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та фактично проживав в квартирі [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , інших спадкоємців після його смерті не було, а тому [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті сина та в силу ч.2 ст.1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Таким чином, [PERSON] на момент смерті в цілому належала квартира [ADDRESS] . У передбачений законодавством шестимісячний строк вона ( [PERSON] ), як спадкоємець четвертої черги прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем [PERSON] з листопада 2013 року, звернувшись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. із заявою про прийняття спадщини. При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що необхідно рішення суду, аби вона мала підставу спадкувати майно, оскільки відсутні документи, які б підтверджували її право на спадкування після смерті [PERSON] . Також [PERSON] , на праві власності належало нежитлове приміщення [ADDRESS] . Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила встановити факт її проживання із спадкоємцем [PERSON] , померлою [INFO] , однією сім`єю з листопада 2013 року; визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та на нежитлове приміщення [ADDRESS] . В подальшому позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій також просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Також представником позивачки було подано заяву, в якій остання посилаючись на допущену технічну описку в позовній заяві, просила вважати правильною дату смерті [PERSON] [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2019 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 13.11.2019 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 29.04.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в наданій заяві просила розглядати справи за її відсутності, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] згідно наданого його представником відзиву проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачка не є близьким родичем чи рідною людиною померлій [PERSON] , оскільки лише орендувала в неї квартиру. Останні ніколи не проживали разом, не мали сімейних відносин, спільного бюджету та не вели спільного господарства. Відповідних доказів позивачкою не надано. В судовому засідання 13.12.2021 року відповідач [PERSON] , посилаючись на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, йому було відмовлено у поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , не заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу в подальшому за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О., за викликами до суду не з`явилась, пояснень по суті справи не надала. Враховуючи заяви відповідачів, повторну неявку третьої особи та положення ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки сторін та на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши учасників, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності від 22.02.2000 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно розпорядження №4/276-2000, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11 т.1). [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується копією запису акта про народження №2209 від 05.10.1976 року (а.с.80 т.1). Згідно довідки про склад сім`ї №11/1 від 11.07.2019 року, виданої ОСББ «Сонячний 8 Дніпро», в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована з 28.09.1976 року [PERSON] та фактично проживали без реєстрації з листопада 2013 року [PERSON] , з 03.03.2017 року [PERSON] , з 01.12.2015 року [PERSON] (а.с.16 т.1). Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №5/5-131 від 28.07.2020 року, в квартирі [ADDRESS] з 01.02.1996 року був також зареєстрований [PERSON] та знятий з реєстрації 01.07.2015 року в зв`язку зі смертю (а.с.62 т.2). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.06.2005 року, а також копії актового запису про смерть №1101 від 10.06.2005 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.9,79 т.1). Відповідно до довідки Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори від 21.04.2020 року після померлого [PERSON] з заявами по прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.144 т.1). Згідно копії актового запису про смерть №1924 від 30.11.2012 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.11.2012 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.132 т.1, а.с.14 т.2). Після померлої [PERSON] . Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №392/2013 та з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.2-43 т.2). За життя [PERSON] заповіту не залишила. Свідоцтво про право на спадщину в рамках вказаної спадкової справи нікому не видавалось. Проте, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2014 року у цивільній справі №199/13811/13-ц, провадження №2/199/980/14, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання факту та визнання черговості спадкування, а саме: встановлено факт проживання [PERSON] , починаючи з 14.06.1960 року, однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13-15 т.1). Таким чином, у відповідності до ст.1264 ЦК України [PERSON] набула право на спадкування після померлої [PERSON] , як спадкоємець за законом четвертої черги. При цьому, інший спадкоємець [PERSON] , що згідно його заяви є двоюрідним братом померлої [PERSON] , такого права позбавлений, оскільки відповідно до ст.1265 ЦК України є спадкоємцем за законом п`ятої черги. З урахуванням наведеного, оскільки [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , була зареєстрована за вказаною адресою разом зі своїм сином [PERSON] , проживала більше п`яти років однією сім`єю із [PERSON] до дня її смерті, [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті інших співвласників цієї квартири [PERSON] (як спадкоємець за законом четвертої черги згідно ст.1264 ЦК України) та [PERSON] (як спадкоємець за законом першої черги згідно ст.1261 ЦК України). Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.06.2019 року. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла в цілому квартира [ADDRESS] , а також квартира [ADDRESS] , що належала останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 10.02.2010 року на праві приватної власності належала (а.с.47 т.1). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. було заведено спадкову справу №17/2019 та з заявами про прийняття спадщини звернулись 12.07.2019 року позивачка [PERSON] , 05.08.2019 року відповідачка [PERSON] та 26.11.2019 року відповідач [PERSON] (а.с.94,101,105 т.1). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2020 року у цивільній справі №179/2076/19, яке набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтями 1261-1265 ЦК України встановлено, що: -у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України); -у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України); -у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України); -у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України); -у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Як роз`яснено в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім?єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім?єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право мають також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України. В п.23 зазначеної вище постанови роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог, суд враховує, позивачка у встановлені законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно наведеної вище довідки про склад сім`ї №11/1 від 11.07.2019 року, виданої ОСББ «Сонячний 8 Дніпро», вбачається, що в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована з 28.09.1976 року [PERSON] та фактично проживали без реєстрації з листопада 2013 року [PERSON] , з 03.03.2017 року син [PERSON] - [PERSON] , з 01.12.2015 року [PERSON] (а.с.16 т.1). Відповідно до довідки за підписами мешканців квартир у будинку [ADDRESS] , засвідченої підписом голови правління ОСББ «Сонячний 8 Дніпро» та скріпленої печаткою вказаного ОСББ, підтверджено факт проживання в квартирі [ADDRESS] однією родиною, починаючи з листопада 2013 року, [PERSON] та [PERSON] , а з березня 2017 року також [PERSON] (а.с.15 т.1). Вказаний факт також підтвердили допитані під час розгляду справи в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . На підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивачкою також було надано рахунки на оплату та квитанції про оплату членський внесків, витрат на утримання будинку та комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , а також виписку по картковому рахунку позивачки на підтвердження перерахування відповідних коштів (а.с.25-26,213-225 т.1). Аналізуючи зазначені вище письмові докази та показання допитаних свідків, суд враховує, що останні не протирічать один одному, узгоджуються між собою та такими, що в достатній мірі підтверджують факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім?єю з листопада 2013 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Також суд враховує, що згідно матеріалів справи відповідачка [PERSON] проживала без реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 01.12.2015 року, тобто менше п`яти років до дня смерті спадкодавця [PERSON] , а тому не набула права на спадкування за законом згідно ст.1264 ЦК України та не відноситься до спадкоємців інших черг за законом. Відповідач [PERSON] згідно ст.1265 ЦК України відноситься до спадкоємців за законом п`ятої черги, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та в поновлені цього строку йому було відмовлено рішенням суду, яке набрало законної сили. За вказаних обставин, враховуючи встановлення судом під час розгляду справи факту проживання позивачки [PERSON] із померлим спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на протязі більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а також враховуючи, що таким чином остання має право на спадкування за законом в силу ст.1264 ЦК України, як спадкоємець четвертої черги та інші спадкоємці цієї або попередніх черг відсутні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині встановлення факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім?єю з листопада 2013 року по день смерті [PERSON] [INFO] , а також визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Поряд з цим, позивачці слід відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на нежитлове приміщення №61 в будинку [ADDRESS] , оскільки у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України належних доказів належності вказаного майна за життя спадкодавцю [PERSON] позивачкою під час розгляду справи суду не представлено. Враховуючи підстави та предмет позову, а також, що позивачкою не ставилось питання про розподіл судових витрат, понесені позивачкою по справі судові витрати у вигляді сплати судового збору, слід покласти на останню. На підставі викладеного та

Outcome: partial