Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Мотивував свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 лютого 2016 року є власником вказаного майна, у якому зареєстровано місце проживання відповідача. Зазначає, що відповідач за місцем реєстрації не проживає протягом останніх п`яти років. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 54432046 від 02 березня 2016 року позивач на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 лютого 2016 року зареєстрував 24 лютого 2016 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З листа Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 71 від 24 листопада 2021 року вбачається, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано у будинку [ADDRESS] . Водночас, з відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] , яка відмінна від адреси належного позивачу будинку. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не проживає у згаданому житловому будинку без поважних причин. Слід також\~зазначити,\~що відповідно\~до п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~18\~Закону України\~«Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» зняття\~особи із\~задекларованого або\~зареєстрованого місця\~проживання (перебування)\~у разі\~звернення до\~органу реєстрації\~або через\~центр надання\~адміністративних послуг\~за місцем\~задекларованого або\~зареєстрованого місця\~проживання (перебування)\~здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Таким чином, позивач, набувши право власності на вказаний вище житловий будинок, вправі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідача з зареєстрованого місця проживання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження непроживання відповідача у згаданому житловому будинку без поважних причин, а також з огляду на те, що спір можливо вирішити у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed