Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] на даний час навчається в Гусятинському фаховому коледжі на денній формі навчання за спеціальністю «Галузеве машинобудування» з 01.09.2019 року. На даний час її матеріальний стан не дозволяє повністю забезпечувати потреби сина, а відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою судді від 03.02.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлений про призначення справи про стягнення аліментів до судового розгляду відповідно до положень ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, подані стороною позивача та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2013 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителя с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 25% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили.(а.с.8) Відповідно довідки №273/21 від 28.12.2021 року, виданої «Гусятинським фаховим коледжем Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» студент ІІІ курсу М-31 групи [PERSON] навчається у закладі з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування» на денній державній формі навчання.(а.с.6) [PERSON] , [INFO] досяг повноліття.(а.с.10) Вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як слідує із розяснень, що містяться в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Судом установлено, що [PERSON] навчається у Гусятинському фаховому коледжі Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування» на денній державній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема на придбання підручників, харчування, придбання сезонного одягу та взуття тощо. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачкою доведено, що [PERSON] є сином відповідача, набув повноліття та не досяг віку 23 років, та продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Оскільки позивач не надавала доказів на обґрунтування визначеної у позовних вимогах суми аліментів, суд вважає за доцільне позов задовольнити частково та визначити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років за умов продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітнього сина, виходячи з засад розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial