Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що в серпні 1996 року померла його мати [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який належав матері на праві приватної власності. Вказаний будинок фактично успадкували в рівних частинах позивач та чоловік спадкодавиці та батько позивача [PERSON] , оскільки проживали з нею на час смерті та були зареєстровані в одному будинку, але юридично не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримали. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і має намір успадкувати вказаний житловий будинок. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Позивач просить визнати за ним право приватної власності на домоволодіння, а саме Ѕ частку будинку з господарськими будівлями після померлої матері та Ѕ частку нерухомого майна після померлого батька. В грудні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позові [PERSON] вказав , що в 1996 році померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Він своєчасно звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належить матері. Окрім нього, фактично спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживали на час смерті зі спадкодавицею в одному будинку. Позивач просить суд визнати за ним право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, позов підтримав просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] підтримав свій позов, просить задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконкомом Мурафської сільської ради від 21.01.1997 року, [PERSON] , на підставі рішення виконкому Мурафської сільської ради від 21.01.1997 року, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] .( а.с.12) Про те, що будинок існує за вище вказаною адресою та право приватної власності зареєстроване за [PERSON] , свідчить довідка КП « Краснокутське БТІ» від 27.10.2021 року та технічний паспорт будинку садибного типу від 27.10.2021 року ( а.с. 15,16-18). [PERSON] померла [INFO] в с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.08.1996 року ( а.с. 7). Як свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 16.09.2021 року, [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] ( а.с. 11) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями за вище вказаною адресою. Оскільки спірна спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, до спірних правовідносин слід застосовувати правила Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Пунктом 113 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин було, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Спадкоємцями першої черги по закону після померлої [PERSON] є позивач та його батько [PERSON] , які прийняли спадщину в рівних частинах, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на час смерті спадкодавиці постійно проживали та були з нею зареєстровані в одному будинку, про що свідчить довідка Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, але юридично не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримали. Крім того, спадкоємцем майна померлої, який прийняв спадщину, є її син [PERSON] , так як подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Так, відповідно до відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 16.12.2021 року, 25.01.1997 року до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 25.01.1997 року за порядковим № 31, заведено спадкову справу № 21 /1997 року. Відмітки про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої в зазначеній книзі обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа вважається відкритою.( а.с. 36). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2013 року. ( а.с. 8). На час смерті з спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] проживав та був зареєстрований його син [PERSON] , про що свідчить довідка Краснокутської селищної ради від 16.09.2021 року ( а.с. 14). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу «спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини». Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця… Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.09.1975 р. та є спадкоємцем першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України. ( а.с. 10) Позивач звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлих батьків. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії в.о. державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.10.2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 21/1997 року. Спадкоємцями майна померлої за законом є [PERSON] , який прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини та [PERSON] і [PERSON] , шляхом фактичного проживання з померлою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після померлої відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. ( а.с. 6) Оголошенням у районній газеті «Промінь» підтверджується, що свідоцтво про право власності на житловий будинок виданий на ім`я [PERSON] втрачено ( а.с. 13). За інформацією Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області спадкова справа після [PERSON] не заводилася. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживав з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тому є таким, що прийняв спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Іншим позасудовим шляхом оформити спадщину неможливо. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] після померлої матері та 1/3 частка спадкового майна після померлого батька, а [PERSON] - 1/3 частка спадкового майна після померлої матері. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] надали достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовів. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та третьої особи, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені належними доказами, а також не порушують права свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial