Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання батьківства, третя особа: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Дніпро). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2019 року по 2021 рік, вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. [INFO] у неї народилася дитина чоловічої статі, біологічним батьком якої є відповідач. 09.10.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області у відповідність до ч. 1 ст. 135 СК України, було зареєстровано народжену нею дитину, і прізвище, ім`я та по батькові дитини було записано за її вказівкою - [PERSON] , а батьком неіснуюча особа - [PERSON] . Зазначена реєстрація дитини була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки відповідач в той час відмовився подавати заяву органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаної дитини. В цей час відповідач відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень у Державної установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» і при спілкуванні нею з ним визнає, що він є батьком їхньої дитини, однак за різними підставами ухиляється подати засвідчену начальником установи в якій відповідач відбуває покарання, заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьківства у відношенні їхнього сина, що змусило її звернутися із цим позовом до суду, щоб встановити батьківство відповідача у судовому порядку. Просить позов задовольнити. Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 18.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, змінити прізвище дитини на [PERSON] . Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Представника третьої особи про день, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином. В підготовче судове засідання представник не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що всі учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , від 09.10.2020 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] (батько) і [PERSON] (мати) (а.с. 6). Згідно ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини та матері диини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Отже, підставою актового запису про народження [PERSON] є заява його матері; запис про батька вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьківство відповідача відносно [PERSON] не заперечується, а повністю визнається. В зв`язку з цим, можна дійти висновку, що відповідач визнав позовні вимоги, як і визнав всі обставини, на які посилається позивач. Визнання позову на переконання суду не порушують прав та законних інтересів інших осіб. Отже, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню в повному обсязі з внесенням змін до актового запису та зміною прізвища дитини на [PERSON] , згідно із заявою позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує клопотання позивача згідно якого їх слід віднести на її рахунок. На підставі викладеного і

Outcome: approved