Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

08.07.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд усунути перешкоди у реалізації її права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , без надання іншого житлового приміщення. 12.08.2021, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 27.10.2021 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 16.02.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про виселення, задоволено частково, а саме: усунуто перешкоди у реалізації [PERSON] права власності, шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати (судовий збір) у розмірі 454,00 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 21.02.2022 представник позивача, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу на загальну суму 15 000,00 грн., мотивуючи тим, що 16.02.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі №357/7529/21 про часткове\~ задоволення позовних вимог, але судом не було вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу та в судовому засіданні представником до ухвалення рішення у справі було заявлено про такі витрати, оскільки відповідно до приписів ч. 8 ст.141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 27.10.2021 [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги з Адвокатським Об`єднанням «Кузьменко, Діденко та партнери» про захист її інтересів у Білоцерківському міськрайонному суді, сторонами було узгоджено вартість послуг - 15000 грн., про що було укладено Додаток №1 до договору №15-К від 27.10.2021 про надання правничої допомоги по справі №357/3691/21. Відповідно п. 3 встановлено та погоджено сторонами вартість послуг в сумі 15 000 грн., [PERSON] погоджено вартість послуг та сплачено повну суму. Відтак понесенні витрати на професійну правничу допомогу повністю узгодженні між АО «Кузьменко Діденко та партнери» Головань О.О., розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є цілком співмірним із: складністю справи та виконаних робіт/наданих послуг; часом витраченим на виконання відповідних робіт/наданих послуг; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; участю в судових засіданнях. Тому, враховуючи вищевикладене, просив суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з [PERSON] витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 28.02.2022 представник відповідача, адвокат Павлецька Марина Анатоліївна, подала до суду заперечення проти заяви, щодо ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що представник позивача до заяви не подав детальний опис робіт, а тому не можливо встановити, що саме ним було зроблено та скільки часу витрачено на правничу роботу. Разом з тим, попередній орієнтовний розрахунок судових витрат не є остаточним розрахунком витрат, оскільки подається на стадії подання позовної заяви, а тому згідно нього також не можливо встановити обсяг робіт виконаним адвокатом на суму 15 000 гривень. Водночас, згідно Додатку №1 до договору №15-К від 27.10.2021 року вбачається порядок оплати вартість послуг складає 15000 гривень, за послуги передбачені п. 1, п.2 здійснюється попередня оплата в сумі 6000 гривень, решта коштів сплачується після набрання рішення законної сили. Однак, квитанція до прибуткового касового ордеру №30 від 16.02.2022 року містить суму 15000 гривень. Останнє суперечить додатку до договору. Оскільки, мала б бути не одна квитанція, зокрема, і на суму 6000 гривень від 27.10.22.\~ При тому, станом на 27.02.2022 року рішення суду ще не набрало законної сили, а тому докази додані до заяви суперечать розміру витрат на правничу допомогу.\~ В квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 16.02.2022 року вказано, що підставою є: рахунок - фактура від 16.02.2022 року, договір №15-К від 27.10.22, Додаток №1 від 27.10.2021 року, однак рахунок фактура та договір №15- К від 27.10.22 року не долучено до доказів. Тому, вважає докази надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення є неналежними та не підтверджують понесені судові витрати. Справа про виселення не є складною справою. Вважає, що представнику позивача не довелося вивчати додаткові джерела права, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги та інші обставини, тобто підготовка позовної заяви та участь в судових засіданнях не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку представника відповідача, не є занадто складною), вважає, що заявлений позивачем розмір суми гонорару на правничу допомогу відповідно\~ в розмірі 15000 гривень є не об`єктивним та необґрунтованим. При тому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не здійснено багато зусиль для збирання доказів по справі, вважає,\~ необґрунтованою та неспівмірною заявлену суму витрат на правову допомогу із реальністю таких витрат. Тому, просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №3577529/21, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначила попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. у окремій\~ заяві та представник позивача, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, зробив усну заяву до судових дебатів про те, що докази щодо понесених позивачем судових витрат будуть надані до суду у передбачений строк. Також, встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 21.02.2022, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, та направлена відповідачу, що підтверджено матеріалами справи\~ ( а.с.123-128). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, умови договору та їх виконання визначаються його сторонами, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Представник позивача, адвокат Кузьменко Є.А., на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування надав: копію договору №15-К про надання правової допомоги від 27.10.2021, додаток № 1 від 27.10.2021 до договору №15-К про надання правової допомоги від 27.10.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 16.02.2022, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 125,126,127). Відповідно до п. 3.1 Договору №15-К про надання правової допомоги від 27.10.2021, за виконання послуг, передбачених п. 1.1 цього договору, клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню кошти в сумі та порядку визначеній додатком до даного договору. Відповідно до додатку №1 від 27.10.2021 до договору №15-К про надання правової допомоги від 27.10.2021 вартість послуг складає 15000,00 грн. та сторони визначили порядок оплати за послуги передбачені п. 1, 2, що здійснюється попередня оплата в сумі, що складає 6 000,00 грн. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі\~ № 922/445/19. Так, від представника відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, однак, до заяви не додано жодних доказів на підтвердження неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, а згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №\~\~ 816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.\~ Як вбачається з Додатку № 1 до договору №15-К від 27.10.2021 між адвокатом та клієнтом узгоджена вартість роботи за годину та загальна вартість виконаних робіт. Згідно протоколу судового засідання представник позивача приймав участь у судовому засіданні (03 год. 35 хв.). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було здійснено фактичні витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується копію квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 16.02.2022 на суму 15000,00 грн., платник\~ [PERSON] , отримувач Адвокатське об`єднання «Кузьменко Діденко та партнери» на підставі додатку №1 до договору №15-К про надання правової допомоги від 27.10.2021(а.с. 125). Отже, представник позивача підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, рішенням суду від 16.02.2022 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення, яким стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

Outcome: partial