Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. З позовної заяви вбачається, що сторони перебували в шлюбних відносинах з 22.06.2019. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя не склалося та з 2020 року сторони стали проживати окремо. Відповідач не цікавиться життям сина, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги та не здійснює утримання малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що доходи відповідача мають нестабільний і мінливий характер, своє місце роботи останній приховує, не має інших утриманців. Тому позивач вважає, що відповідач має право сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М. Ухвалою від 20.01.2022 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що розуміє свій обов`язок утримувати сина тому позов визнає частково та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Вказав на те, що він періодично перераховував кошти на карту позивача, купував необхідні речі дитині, на підтвердження чого надав відповідні квитанції. До відзиву на позов додано докази його направлення позивачу. Відповідач не подавав до суду клопотання про бажання здійснювати розгляд даної справи за правила спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідач отримав 29.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940203015085 (а.с. 47). Відповідач 10.02.2022, тобто в межах встановленого судом строку, направив до суду та позивачу відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою, відповідно до змісту якої зазначає, що сторона позивача із відзивом на позов ознайомлена, відповідь на відзив подавати не буде та просить розглядати справу без її участі, за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Між [PERSON] та [PERSON] 22.06.2019 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.06.2019 Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серїї [NUMBER] , виданого 25.09.2019 Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 9). Згідно з довідкою виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 30.11.2021 № 02-34/1176 позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем фактично проживає син [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 11). Відповідач періодично перераховував на картку позивача грошові кошти на утримання сина [PERSON] , на підтвердження чого надав квитанції: від 29.04.2021 на суму 1489,51 грн.; від 28.05.2021 на суму 2482,52 грн.; від 30.06.2021 на суму 993,01 грн.; від 28.07.2021 на суму 990,02 грн.; від 11.08.2021 на суму 791,02 грн.; від 04.10.2021 на суму 791,02 грн.; від 01.12.2021 на суму 990,02 грн.; від 31.12.2021 на суму 3015,08 грн.; від 29.01.2022 на суму 2010,05 грн. (а.с. 34-38). Крім того, відповідач у відзиві вказує на те, що він купував для сина іграшки, одяг, памперси, на підтвердження чого також надав відповідні квитанції (а.с. 35-36). Відповідно до приписів ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на день розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2100,00 грн. Як встановлено судом, малолітній син сторін проживає разом з матір`ю та фактично знаходяться на її утриманні. Відповідач також періодично надає матеріальну допомогу на його утримання. Матеріали справи, у тому числі відзив на позов, не вказують на наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою малолітню дитину. Інформації про розмір його доходів відповідач не надає. Однак позовні вимоги визнав частково, а саме вказує на спроможність сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2500,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття. У той же час, позивач не надає жодного доказу на підтвердження спроможності позивача надавати аліменти у бажаному їй розмірі. При цьому суд звертає увагу, що для стягнення аліментів у рекомендованому розмірі (2100,00 грн) саме позивач має надати докази на підтвердження достатності доходу відповідача. При цьому позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі, який більше ніж вдвічі перевищує рекомендований рівень аліментів, і при цьому не надає жодного відповідного доказу. Ураховуючи вищезазначений мінімальний рекомендований розмір аліментів, а також відсутність інформації щодо наявності у відповідача інших утриманців та неможливості з будь-яких причин сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісяця. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду 08.12.2021, отже аліменти підлягають стягненню з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору за подання позову про стягнення аліментів складає 908,00 грн, отже цей збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial