Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.02.2022 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. У позовній заяві вказала, що шлюб між її матір`ю [PERSON] та відповідачем розірвано у 2013 році Ленінським районним судом м. Полтави. Позивач є рідною дочкою відповідача [PERSON] . За рішенням Ленінського районного суду м. Полтава відповідач виплачував аліменти на її утримання на користь її матері, так як позивач знаходилася і перебуває на утриманні матері. В даний час після досягнення повноліття позивач не працює, так як навчається на 3 курсі Пирятинської філії Європейського університету на контрактній основі (плата за навчання 9200 за рік), стипендію не отримує, потребує матеріальної допомоги та підтримки. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх видів доходів до закінчення нею навчання. Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.02.2022 від відповідача надійшло заперечення проти позову, в якому він просить суд прийняти рішення про стягнення з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з лютого 2022 року; просить не стягувати з нього судовий збір через те, що це спричинить йому певні збитки, або розділити такі витрати з позивачем у рівних частках. Зазначає, що він наразі є безробітнім, коштів від підробітку ледве вистачає на їжу, оренду квартири та оплату комунальних послуг. Він перебуває в офіційному шлюбі, дружина не працює. В нього на утриманні є малолітня дитина [PERSON] 2018 р.н., яка зростає та у зв`язку з цим потребує значних фінансових витрат. Всі ці роки включно по січень 2022 року до досягнення позивачем повноліття ( [INFO] ) він кожного місяця сплачував аліменти згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтава та в разі потреби додатково допомагав фінансово чим міг. Відповідач повідомляє, що він не відмовляється від допомоги своїй повнолітній донці на час її навчання, незважаючи на його скрутне матеріальне положення. Оскільки позивач зазначає, що плата за навчання становить 9200 грн на рік, то якщо поділити цю суму на 12 місяців, то виходить,що за один місяць навчання плата складає близько 800 грн. Відповідач згоден сплачувати аліменти саме в такому розмірі, що повністю покриває вартість навчання позивача, через те, що більшої можливості він не має. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву у якій просить справу розглядати без його участі, просив врахувати обставини викладені у заперченнях. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини(факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи,та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 3). Позивач проживає разом з матір`ю та як зазначає в позові перебуває на її повному утриманні (а.с. 4). Згідно довідки № 7 від 31 січня 2022, виданої директором Пирятинської філії Європейського університету, [PERSON] дійсно є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Молодший спеціаліст» Пирятинської філії Європейського університету ІV рівня акредитації, спеціальність: «комп`ютерна інженерія», початок навчання - 02 вересня 2019 року, термін закінчення навчання - 30 червня 2023, навчається на контрактній основі, стипендію не отримує (а.с. 6). Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки в даний час не надає. Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву до досягнення позивачем повноліття (до [INFO] ) сплачував на її утримання аліменти. Згідно ст. 198, 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є повнолітньою та навчається на третьому курсі Пирятинської філії Європейського університету з 02 вересня 2019 року на контрактній основі, стипендію не отримує, термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року. При визначенні розміру аліментів суд, на підставі вищевказаних норм матеріального права, враховує матеріальний стан відповідача, а саме те, що він є безробітнім, має частку у приватній спільній сумісній власності на нерухоме майно (17/100), наразі перебуває в офіційному шлюбі, його дружина також не працює, на утриманні має малолітню дитину 2018 року народження, а також його згоду сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. Отже, враховуючи викладені обставини справи, та зважаючи на те, що [PERSON] , яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а батько - відповідач по справі зобов`язаний виплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка навчається, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача на період навчання, тобто до 30 червня 2023 року. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив не стягувати з нього судовий збір або розподілити його в рівних частинах з позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року, позивач звільнена від сплати судового збору, натомість відповідач згідно вказаного Закону не звільнений від сплати судового збору, тому, з відповідача згідно п. 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із наступними змінами та доповненнями в дохід держави належить стягнути судовий збір за позов немайнового характеру (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 827 грн; натомість судовий збір пропорційно до відхиленої частини вимог у сумі 165,40 грн слід компенсувати за рахунок держави. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial