Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом АТ «Банк Кредит\~Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 64037,01 грн. та судових витрат у розмірі 2270 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що\~10.04.2019 року між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» укладено кредитний договір № 22030000120720, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 49 600 грн. строком користування на 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 10.04.2024 р. зі сплатою відсотків. Позивач вказує, що банк свої зобов`язання за укладеними договорами виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у встановленому договорами розмірі. Проте відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Позивач зазначає, що станом на 13.09.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 64037,01 грн. з яких: залишок строкового кредиту 25\~607,33 грн., залишок простроченого кредиту 12\~389,19 грн., залишок прострочених відсотків 0,49 грн., залишок прострочених комісій 26 040 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.04.2019 року між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» укладено кредитний договір № 22030000120720. (а.с. 9-10) Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору, за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: Сума кредиту 49 600 грн., Строк кредитування 60 місяців, Кінцева дата повернення Кредиту: 10.04.2024 року; Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 3,5 % від суми кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0 % річних. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» (п.1.4. договору). Як встановлено судом у ході судового розгляду, АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало свої зобов`язання за укладеним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі передбаченому кредитним договором. Проте, відповідач порушив умови договорів щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредитів та процентів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей 1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованість, який перевірено судом, вбачається, що станом на 13.09.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 64037,01 грн. з яких: залишок строкового кредиту 25\~607,33 грн., залишок простроченого кредиту 12\~389,19 грн., залишок прострочених відсотків 0,49 грн., залишок прострочених комісій 26 040 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, а останній порушив порядок і строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернув заборгованість за кредитами. У спростування викладених обставин та заперечень, будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними договорами про надання банківських послуг та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредитам, та штрафним санкція за користування кредитами. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Банк Кредит Дніпро» до\~\~ [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитними договорами на загальну суму 64\~037,01 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 2270 грн.

Outcome: approved