Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його матір, [PERSON] . На час смерті, матір була зареєстрована за місцем проживання та проживала в [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді належній їй на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] . На час своє смерті, матір залишила нотаріально посвідчений заповіт від 20.03.2013 року, якім заповідала належну їй вказану квартиру йому. Інших спадкоємців після смерті його матері, ані за законом, ані за заповітом - не має. Таким чином він є спадкоємцями після смерті його матері за заповітом, та також є спадкоємцями першої черги за законом. У грудні 2021 року він звернувся усно до державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, [PERSON] щодо прийняття спадщини після смерті його матері. При цьому, державний нотаріус, повідомила йому, що він пропустив шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якій закінчився, а тому нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, або за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки він заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори не подав. У свою чергу він пропустив строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його матері з поважних причин, так як після смерті матері його бабуся, була тяжко хвора та перебувала на постійному лікуванні та продовжувалась довгий час, вона перебуває під постійним наглядом лікарів, а це потребує значних матеріальних видатків. Також, вона потребувала особливого догляду та піклування, а тому весь вільний від роботи час він проводив разом з нею, намагався створити для неї сприятливі умови, які вплинули б на її стан здоров`я та сприяли б її скорішому одужанню. Крім того він і сам захворів. У зв`язку з несприятливими сімейними обставинами, а саме хворобою бабусі та важким матеріальним становищем, він був вимушений дуже тяжко працювати. Вищезазначене, є на його думку поважною причиною пропуску ним строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, тому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини - протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду за його позовом. Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 16.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте від нього надійшло клопотання в якому він просять розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідач зазначив, що проти позовних вимог заявлених позивачем заперечень немає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що всі учасники справи в підготовче засідання не з`яявилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] , в м. Вільногірську Дніпропетровської області померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2018 р. (а.с. 5). Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] , (батько) і [PERSON] , (мати) (а.с. 6,7). Відповідно до копії заповіту від 20.03.2013 року посвідченого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 250, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого 24.10.1994 року на право спільної сумісної власності власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2007 року [PERSON] отримала у спадщину за законом після померлого [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 10 ). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33539601 виданого 20.03.2013 року заповідачем є [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «БТІ м. Вільногірська» від 28.09.2007 року щодо квартири [ADDRESS] зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] , [PERSON] по 1/2 частки за кожним (а.с. 12). Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «БТІ м. Вільногірська» від 06.11.2007 року щодо квартири [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 року у справі № 2-о-102/07 (яке набрало законної сили 20.08.2007 року) встановлений факт належності часток в спільному майні (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох наведених вище видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини шестимісячний строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06.09.2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10.01.2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19). Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17 та від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Судом встановлено, що позивачем дійсно пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , на його ім`я спадкодавцем за життя було складено заповіт, але в зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами до нотаріальної контори позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку, оскільки до цього часу свідоцтво про право на спадщину не отримав і був змушений звернутись із позовом до суду. Вказані позивачем причини пропуску визнані судом поважними, позов визнано відповідачем, що відповідно до матеріалів справи не порушує прав та інтересів інших осіб спадкоємців. За зазначених обставин суд доходить висновку про необхідність визначення позивачу додаткового строку у три місяця з часу вступу судового рішення про це в законну силу, на подачу заяви про прийняття спадщини і задоволення позову. Обраний позивачем спосіб захисту передбачений законом для застосування до спірних правовідносин, є належним та ефективним, тобто таким, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто має найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Визначений строк на думку суду є достатнім для вчинення необхідних дій. На думку суду, Вільногірська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області є належним відповідачем по справі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, їх слід віднести на рахунок позивача за його клопотанням. На підставі викладеного і

Outcome: approved