Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час син є повнолітнім, навчається у ФГБОУ ВО «Санкт-Петербурзького державного лісотехнічного університету імені С.М. Кірова» на першому курсі бакалавра денної форми навчання на держаному утримання. Дата закінчення навчання 31.08.2025 року. Позивач зазначає, що відповідач аліментів на утримання сина добровільно не надає, а такий навчається на денній формі навчання. Вказує, що відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подавав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.04.2016 року вбачається, що [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] (а.с. 6). Як на підставу позовних вимог позивач посилається на довідку № 13-ск від 03.09.2021 року, відповідно до якої [PERSON] навчається у ФГБОУ ВО «Санкт-Петербурзького державного лісотехнічного університету імені С.М. Кірова» на першому курсі бакалавра, денної форми навчання на державному утриманні. Дата закінчення навчання 31.08.2025 року (а.с. 14). Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження дітьми навчання (форма навчання може бути як денна, так і заочна, контрактна основа або бюджет); потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї та повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі, а саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), з огляду та те, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі на бюджетній основі за рахунок державного бюджету Російської Федерації. Якщо повнолітня дитина перебуває, наприклад, на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, дані обставини не надають їй право претендувати на аліменти на підставі статті 199 СК України (постанова ВС від 20.05.2020 року у справ № 635/1139/17). А відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, беручи до уваги, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду належних і допустимих доказів, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову

Outcome: dismissed