Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17\~грудня 2021\~року заявник звернувся до суду та просить встановити факт належності їй, [PERSON] наступних правовстановлюючих документів: - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 015275 на земельну ділянку площею 1.00 га, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області; - державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 093248 на земельну ділянку площею 1.43 га, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області; - свідоцтва на право власності на нерухоме майно на 1/5 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.11.2009 року по справі №2-ц-1497/09 на право власності на 1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . У вказаних правовстановлюючих документах невірно записано прізвище заявника « [PERSON] » замість вірного по паспорту громадянина України « [PERSON] ». Оскільки на цей час заявник має намір провести державну реєстрацію права власності, тому виникла потреба для звернення до суду. 22.12.2021 року ухвалою суду заяву\~ було залишено без руху, заявнику\~ надано строк для усунення недоліків, 29.12.2021 року заявник усунув усі недоліки, надіславши суду\~заяву з певними відомостями. Ухвалою суду від 29.12.2021 року було відкрите провадження у справі в порядку окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання після відкладання було призначене на 24.02.2022 року, але сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явилися. Заявник надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Болградської районної державної адміністрації Одеської області - надав заяву про задоволення позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у відсутність представника. Представник заінтересованої особи - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - подав заяву про розгляд справи у відсутність представника та просить вимоги заяви задовольнити. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що\~ заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в с. Червоноармійське (нині Кубей) Болградського району Одеської області, та у паспорті громадянина України її ім`я, прізвище та по батькові записано на українській мові « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до картки платників податків, заявнику [PERSON] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] (а.с.5). Згідно перекладеного з російської на українську мову свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] 08.11.1975 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого заявник отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.7). В наступних правовстановлюючих документах власником зазначена « [PERSON] »: - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 015275 на земельну ділянку площею 1.00 га, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.8); - державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 093248 на земельну ділянку площею 1.43 га, що розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.12); - свідоцтва на право власності на нерухоме майно на 1/5 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.13); - рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.11.2009 року по справі №2-ц-1497/09 на право власності на 1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). В\~ паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Болградським\~ РВ УМВС України в Одеській області від 30.12.1997 року, дійсно зазначено прізвище, ім`я та по-батькові заявника українською мовою « [PERSON] » (а.с.18), зазначене також підтверджується формою «Ф-1» на ім`я « [PERSON] » (а.с.49). Названим паспортом заявник користувалася на час видачі зазначених вище правовстановлюючих документів, який підтверджує особу заявника, що свідчить про фактичне допущення помилки в написанні її прізвища\~в правовстановлюючих документах. Згідно рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень виданих 16 листопада 2021 року за №61622669 (а.с.19), №61630267 (а.с.20) та №61753875 від 22 листопада 2021 року (а.с.21) заявнику було відмовлено у державній реєстрації права власності. З заяви Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області вбачається, що вимоги заявника визнаються в повному обсязі (а.с.39). А відтак, заявник дійсно є власницею відповідно до вищезазначених правовстановлюючих документів. Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні на ім`я заявника вказаних правовстановлюючих документів. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно роз`яснень Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. При розгляді даної справи предмет доказування доведений заявником відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку в їх сукупності. Враховуючи, що встановлення факту належності заявнику вищеназваного державного акту потрібно для здійснення державної реєстрації права власності, підтвердження права власності на земельну ділянку та можливості розпорядження цим майном, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved