Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Адвокат Щерба О.С. звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 12.09.2014 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 137. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 29.04.2021 шлюб розірвано. У шлюбі з відповідачем [INFO] у них народилась дитина - син [PERSON] , який на даний час проживає з позивачем та надалі буде проживати з нею. Фактично сімейні відносини припинили з травня 2019 року. Подружжя проживали сім`єю в Республіці Іспанія. Позивач зазнала насильства в сім`ї, що підтверджується рішенням Суду з питань насильства над жінками № 1 у Торрев`єха від 25.05.2019 № 32/2020. Після винесення даного рішення відповідач повністю припинив піклуватися про дитину, надавати будь-яку матеріальну допомогу. Однак, їхній син народився з психічними відхиленнями. В Іспанії йому поставлено діагноз TDHA - розлад гіперактивності з дефіцитом уваги, тип з переважанням браку уваги. Лікарем невропатологом МЦ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» визначено заключний реабілітаційний діагноз СДУГ - синдром дефіциту уважності та гіперактивності; розлад експресивної мови. Позивач з сином відвідує логопеда, оскільки через захворювання мова є незрозумілою та надзвичайно швидкою. Вартість таких занять становить 30 євро в місяць. Зважаючи на вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення повноліття та додаткові витрати на неповнолітню дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно, що викликано такою особливою обставиною, як захворювання сина. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від адвоката Щерби О.С. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією та за шляхом повідомлення на сайті суду. Про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало, відзив на позовну заяву не подавав. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Встановлено, що між позивачем та відповідачем 12.09.2014 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 137. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 29.04.2021 даний шлюб розірвано. У шлюбі з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.07.2016, виданим Державою Іспанія. Дозволом на проживання Е21803074 підтверджується право [PERSON] та [PERSON] на проживання в Іспанії, за адресою [ADDRESS] . Звітом про направлення послуг педіатра для оцінки учня [PERSON] , наданого Територіальним відділом Алакант Психо-педагогічної Служби А-12, підтверджується, що дитина відстає у розвитку, що відповідає його віку, у всіх сферах. Згідно довідки про консультацію пацієнта [PERSON] , від 19.11.2020, виданою лікарнею Торревєха, дитині поставлений діагноз: розлад гіперактивності з дефіцитом уваги, тип з переважанням браку уваги. Відповідно до медичної карти хворого [PERSON], наданого лікарем [PERSON] , підтверджується діагноз дитини СДУГ, розлад експресивної мови; рекомендації лікаря: курс лікування за СМР (симптомами мозкових розладів). Згідно з квитанцією від 03.09.2021, вартість занять дитини [PERSON] з логопедом становить 30 євро (за місяць). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2022 рік", прожитковий мінімум на одну особу становить: дітей віком до 6 років з 1 січня - 2100 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, положення ст. 180 СК України, згідно з якими обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, вік та потреби неповнолітнього. Як вже згадано вище, при вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який, як зазначено представником позивача в позовній заяві, їздить на заробітки за кордон, де отримує хорошу заробітну плату, їздить на дорогому автомобілі. Судом не здобуто доказів щодо обставин про його незадовільний стан здоров`я, інших дітей та осіб, які перебувають на його утриманні. Вказана інформація відповідачем не спростована. У той же час представником позивача не доведено наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти понад мінімальний рекомендований розмір (прожитковий мінімум для дитини відповідного віку), а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Відтак, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2100 грн щомісяця. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на сина у розмірі 1000 грн., пов`язаних з його хворобою, суд вважає наступне. Обов`язок утримувати дитину- це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З даного приводу Верховний Суд України у постанові від 24.02.2016 року по справі №6-1296цс15 зробив наступний висновок. Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування сина доводяться медичними документами (картою, довідкою, звітом про наявність розладів поведінки з мовними порушеннями), що підтверджує факт захворювання сина та медичні рекомендації проходження курсу лікування за симптомами мозкових розладів. Отже, дитина потребує лікування, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами - станом здоров`я дитини, є підставними. Суд вважає за доцільне визначити розмір додаткових витрат у сумі 1000 грн, які підлягають стягненню з відповідача щомісяця, протягом року, починаючи з дня пред`явлення позову. Крім того, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved