Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2017 року по 30.09.2021 року у розмірі 27019 грн. 15 коп., інфляційні втрати у розмірі 3184 грн. 76 коп. та 3% річних у розмірі 1726 грн. 28 коп., а всього стягнути 31930 грн. 19 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, у тому числі до квартири [ADDRESS] . Так, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як споживачем послуг з централізованого опалення своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, у нього за період з 01.10.2017 року по 30.09.2021 року виникла заборгованість у розмірі 27019 грн. 15 коп., яку відповідач у добровільному порядку не погашає. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача існуючої заборгованості та окрім того просить стягнути нараховані інфляційні втрати та 3% річних.Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171949950 від 27.06.2019 року відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-6,7). Згідно довідки №34 від 08.07.2019 року та довідки за вих. №21702 від 11.12.2021 року, відповідач з 04.07.2019 року зареєстрований у зазначеній квартирі, а відтак з цього часу є споживачем послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с.9,16). Згідно детального розрахунку заборгованості, до квартири [ADDRESS] позивачем надавались послуги опалення, але їх вартість своєчасно та в повному обсязі не сплачувалась, у зв`язку з чим за період із жовтня 2017 року по вересень 2021 року включно утворилась заборгованість у розмірі 27019 грн. 15 коп. (а.с.10). Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже, як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (зі змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторони покладаються обов`язки по наданню доказів. Отже, судом із розрахунку заборгованості наданого позивачем встановлено, що за період часу з 01.10.2017 року по 30.09.2021 року заборгованість за адресою: [ADDRESS] , за надані послуги з централізованого опалення склала 27019грн. 15 коп. (а.с.10). Між тим, суд враховує, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171949950 від 27.06.2019 року відповідач став власником квартири, по утриманню якої утворився борг 27.06.2019 року та, як убачається з матеріалів справи, був зареєстрований у ній 04.07.2019 року. Разом з тим, п. 4.8 зазначеного договору купівлі-продажу квартири містить застереження, що за домовленістю сторін продавці зобов`язуються звільнити квартиру від особистих речей та надати її у повне користування покупця, тобто відповідача у цій справі, до 01.07.2019 року, при цьому сплатити комунальні послуги за цей період. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , саме за період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року у розмірі 12317 грн. 23 коп., оскільки за відсутності в договорі щодо відчуження нерухомого майна відповідної умови щодо того, що новий власник майна бере на себе зобов`язання повертати борги попереднього власника, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати, позаяк діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця сплачувати борги попередніх власників майна за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення було порушено право позивача на своєчасне отримання платні за надані послуги. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, зважаючи на вищевикладене, правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем є грошовим зобов`язанням, позаяк відповідач має зобов`язання перед позивачем оплатити надані послуги з централізованого опалення, а позивач має право вимагати від відповідача відповідної оплати за надані послуги, однак, у зв`язку із несплатою належним чином відповідачем за отримані послуги, позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена у грошовому еквіваленті, а тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки та 3% річних, згідно наданих позивачем розрахунків, з якими погоджується суд (а.с.11,11 зі зворот.боку), але з урахуванням того, що відповідач має зобов`язання щодо оплати наданих послуг за період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року. Таким чином, з відповідача у зв`язку з наявною у нього заборгованістю за централізоване опаленняза період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року у розмірі 12317 грн. 23 коп., підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 819 грн. 29 коп. та 3% річних у розмірі 383 грн. 78 коп. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 961 грн. 19 коп. (а.с.4,14). На підставі викладеного,

Outcome: partial