Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

23.10.2021 р. з Малиновського районного суду м.Одеса надійшов за підсудністю зазначений вище позов, яким представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ФОП " [PERSON] суму відшкодування, сплаченого у порядку регресу - в розмірі 14916грн., а також витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 11863,80 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 962,48грн., посилаючись на те, що позивач, яким було виплачене страхове відшкодування постраждалому у ДТП, - отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, проте відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання - двічі йому були направлені судові повістки та розміщувалося оголошення на сайті судової влади, проте він до суду не з`явився, не надавав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, але позовні вимоги - задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії поліса № 7049354-02-16-01 від 15.05.2019 року між ПрАТ «СК"ВУПСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечено транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] .(а.с.5-8). 04.10.2019 року в м.Одеса, на вул.Філатова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toйота» з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Тойота» з державним номерним знаком [NUMBER] - під керуванням гр. [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Одеса від 19.11.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.12,зв.). Постанова набрала законної сили. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових Інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що власник пошкодженого внаслідок вищезазначеної ДТП автомобіля «Тойота» з державним реєстраційним номером [NUMBER] - [PERSON] - звернувся до ПрАТ "СК"ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту №12721-02 від 18.10.2019р., ПрАТ «УПСК» перерахувала на рахунок СТО ( ТОВ "ВТП "Інжпроект") де проводився ремонт пошкодженого автомобіля "Тойота"д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 14916грн., що підтверджуєтьс платіжним дорученням № 27812 від 18.10.2019 року (а.с.26-27). Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак, на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України, - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п.п. «ґ», «д» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п.п. «ґ»); якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування) (п.п.«д»), У свою чергу, ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ч.6 ст.261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 16.05.2018 року , що підтверджується платіжним дорученням № 585 від 16.05.2018 року та №560 від 27.04.2018 року ( а.с.31-32). Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачеву було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте у добровільному порядку відповідач не погасив заборгованість. Крім того, 22.03.2021 року, між ПрАт "СК"ВУСО" (Первісний кредитор) та позивачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON] - було укладено Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №7049354-02-16-01 від 15.05.2019 року (а.с.34) Згідно з п. ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються достовірними та належними доказами, тому позов підлягає задоволенню, а з [PERSON] - підлягають до стягнення у порядку регресу завдані збитки в розмірі 14916 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат у даній справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, що сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вищевказаних вимог, представником позивача - адвокатом Мазуренко С.С. було подано до суду належним чином завірений договір № 17 від 10.02.2021 року про надання правової допомоги (а.с.40-41); додаткову угоду № 2 від 18.05.2021 року до Договору про надання правової допомоги № 17 від 10.02.2021 року та акт-здачі прийняття робіт (надання послуг)( а.с.42); квитанція до прибутковго касового ордерк від 18.05.2021 р.на суму 11863,80грн. (а.с.43). Тобто, представником позивача, надано всі необхідні письмові докази, що передбачені ч.3ст.137 ЦПК та у строк - відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 962,48грн.. - підтверджені квитанціями за №31390 від 13.08.2021р. та №ХУТ7-28РК-12МК-АХС5 від 16.03.201 р. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved