Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачі та третя особа по справі [PERSON] є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі [PERSON] самочинно виконала перепланування, а саме демонтовано перегородку між вбиральнею та ванною, влаштовано поєднаний санвузол, а також встановлено перегородку в одній із кімнат, в результаті чого частина житлової площі переобладнана в коридор. На підставі рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19.04.2012 року №85 «Про легалізацію самовільного перепланування (реконструкції) приміщень», легалізовано [PERSON] самочинно виконане перепланування квартири [ADDRESS] , яке згідно висновку інспекції ДАВБ у Київській області не суперечить вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2013 року визнано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частинах, тобто по 1/3 частки в кожного на квартиру [ADDRESS] , в частині встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.02.2014 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2013 року в частині відмови у встановленні користування квартирою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділено в користування [PERSON] , [PERSON] кімнату площею 13,8 кв.м., та в користування [PERSON] кімнату площею 11,5 кв.м. В задоволенні вимог про виділення в користування [PERSON] , [PERSON] коридору площею 5,3 кв.м. - відмовлено. Місця загального користування - коридор, кухню, вбиральню, залишити в спільному користуванні сторін. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2013 року - залишено без змін. У вищевказаній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] . Між сторонами по справі склались неприязні стосунки, що виражались у постійних конфліктах, в результаті чого [PERSON] змушена була залишити своє житло та проживати у знайомих. 31.07.2019 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] зламав перегородку між кімнатою площею 11,5 кв.м. та коридором, яка була влаштована і узаконена за кошти [PERSON] у 2012 році. Зруйнувавши перегородку відповідач фактично захопив місце загального користування і перешкоджає доступу позивачам до належної їм власності. Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача, позивачі змушені були шукати собі інше тимчасове житло, в наслідок чого пережили стрес та продовжують його переживати, тобто відповідач завдав позивачам своїми діями моральної шкоди. На підставі викладеного позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 39 545,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкод у користуванні власністю, а саме: кімнатою площею 13,8 кв.м. та місцями загального користування - коридором, кухнею та вбиральнею в квартирі [ADDRESS] . 22.09.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просять задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити. Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що саме [PERSON] виніс перегородку, яка була в квартирі [ADDRESS] . Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, третьої особи, допитавши [PERSON] в якості свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Як вбачається з висновку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 06.04.2012 року №10/04, щодо перепланування приміщень квартири [ADDRESS], у квартирі №7 демонтовано перегородку між вбиральнею №2 та ванною №3, влаштовано поєднаний санвузол. Встановлено перегородку в кімнаті №5, в зв`язку з чим частина житлової площі переобладнана в коридор. Прийняті для перепланування квартири рішення та самочинно проведені при переплануванні ремонтно-будівельні роботи не вплинули негативно на експлуатаційну якість, несучу здатність, міцність і стійкість будинку в цілому. Квартира придатна для експлуатації та безпеки проживання в ній людей. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19.04.2012 року №85 «Про легалізацію самовільного перепланування (реконструкції) приміщень», легалізовано [PERSON] самочинно виконане перепланування квартири [ADDRESS] , яке згідно висновку інспекції ДАВБ у Київській області не суперечить вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] володіють по 1/3 частині кожна, квартирою [ADDRESS] . Згідно акту обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , складеного депутатом Вишгородської міської ради Баланюком О.І., при огляді вищевказаної квартири встановлено: повністю демонтовано перегородку у передпокої, зруйновано електропровід, розетки, вимикач світла. Вибиті міжкімнатні двері, замок, пошкоджено дверну раму (одвірок). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , внаслідок руйнування стіни в квартирі, ринкова вартість прямих матеріальних збитків, нанесених власнику квартири, становить 39 545,00 грн. Згідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошової компенсації у сумі 39 545,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь останніх грошової компенсації у сумі по 10 000,00 грн. на кожну, в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб. Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків. Однак, позивачами та представником позивача суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених [PERSON] та [PERSON] душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих зв`язків у результаті саме дій [PERSON] , а тому заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, як недоведені. Крім того, щодо заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкод у користуванні власністю, а саме: кімнатою площею 13,8 кв.м. та місцями загального користування - коридором, кухнею та вбиральнею в квартирі [ADDRESS] , суд дійшов наступного. 28.11.2013 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області визнано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках, тобто по 1/3 частки кожного на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.02.2014 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2013 року в частині відмови у встановленні користування квартирою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділено в користування [PERSON] , [PERSON] кімнату площею 13,8 кв.м., та в користування [PERSON] кімнату площею 11,5 кв.м. В задоволенні вимог про виділення в користування [PERSON] , [PERSON] коридору площею 5,3 кв.м. - відмовлено. Місця загального користування - коридор, кухню, вбиральню, залишити в спільному користуванні сторін. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2013 року - залишено без змін. [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності володіють по 1/3 частині кожна, квартирою [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи, а саме витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення стаття 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положення статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, оскільки позивачами доведено, що вони є співвласниками квартири, а відповідач своїми діями, порушує права [PERSON] та [PERSON] , як співвласників квартири [ADDRESS] , а тому заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме: кімнатою площею 13,8 кв.м. та місцями загального користування - коридором, кухнею та вбиральнеюпідлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial