Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

23 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , останні є фактичними споживачами житлово-комунальних послуг. Вказаний будинок обслуговується Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Паланочна 3". З 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2021 року відповідачі не сплачували обов`язковий внесок за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 5 478,06 грн., яка складається із: основної заборгованості у розмірі 5 016,69 грн., 3 % річних у розмірі 117,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 343,79 грн. Зазначену суму, а також судові витрати і витрати на професійну правничу допомогу позивач просить стягнути з відповідачів на його користь. Ухвалою судді від 09 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 39-40). Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року провадження у цій справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині вимог про стягнення основної заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, яка утворилась за період 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 5 016,69 грн. Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що відповідачі зареєстрована та є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 13 грудня 1999 року, виданим Новомосковським житлово-експлуатаційним обєднанням на підставі розпорядження органу приватизації № 05858 від 30 листопада 1999 року і поданим суду у засвідченій представником позивача копії, а також довідками Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 5308 від 06 грудня 2021 року та № 5331 від 06 грудня 2021 року, наданими у відповідь на запит суду (а.с. 5, 37, 38). Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17 вересня 2018 року зареєстровано юридичну особу ОСББ "Паланочна 3", код ЄДРПОУ 42476823, юридична адреса: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна, 3, яка діє на підставі Статуту, затвердженого Протоколом № 1 від 16 серпня 2018 року загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (а.с. 19). Згідно з п. 3 Розділу ІІІ та п. 2 Розділу V Статуту ОСББ "Паланочна 3", наданого суду у засвідченій представником позивача копії, до виключної компетенції загальних зборів, серед іншого, належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів об`єднання. Співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (а.с. 9-13). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до Протоколу № 2 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Паланочна 3" від 28 вересня 2018 року, прийнято рішення про затвердження розмірів внесків співвласниками коштів на утримання будинку та прибудинкової території в кількості 3,81 грн. за 1 метр квадратний загальної площі квартири за місяць (а.с. 21). Статтею 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі, управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору. Отже, відповідно до зазначених вимог закону, відповідач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими він фактично користувався. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкової території, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати обов`язкових платежів на утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідачі мають заборгованість за період з 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 5 016,69 грн. (а.с. 22). Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 117,61 грн. та інфляційні втрати в сумі 343,76 грн. (а.с. 23-24). Разом з тим, ухвалою суду від 23 лютого 2022 року провадження у цій справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині вимог про стягнення основної заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, яка утворилась за період 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 5 016,69 грн. За таких обставин, ураховуючи, що відповідачі неналежним чином виконували обов`язки зі сплати обов`язкових платежів на утримання будинків та споруд, прибудинкової території, внаслідок чого допустили виникнення заборгованості, а тому останні в порядку ст. 625 ЦК України мають сплатити позивачеві 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цьому випадку відповідач не заявляв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не надав суду відповідних доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір № 01/09/21-2 про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, актом про надання правової допомоги до договору № 01/09/21-2 про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, а також платіжним дорученням на суму 3 600,00 грн., які позивач сплатив адвокатському бюро за юридичні послуги. Враховуючи складність справи, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3 600 грн. При цьому суд зазначає, що клопотання відповідачів про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки провадження у цій справі в частині стягнення на користь позивача основної суми заборгованості закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України після відкриття провадження у справі, тобто після здійснення позивачем дій щодо захисту свого порушеного права, шляхом звернення за професійною правничою допомогою. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн., які позивач поніс при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial