Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, який був уточнений в ході судового розгляду. Так, в підготовчому судовому засіданні 23 лютого 2022 року прийнята до розгляду уточнена позовна заява, по якій позивач просить: Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1\~072\~800 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати. Позивач мотивує вимоги тим, що 18 травня 2021 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідач передав (продав) у власність, а позивач прийняв (купив) у власність квартиру під [ADDRESS] , номер запису про право власності 42004250 від 18 травня 2021 року, загальною площею 59,6 кв.м.. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., та зареєстровано в реєстрі під № 6070. Продаж було чинено за 1\~072\~800 гривень 00 копійок, які були перераховані відповідачу. На теперішній час за спільною заявою сторін реєстрація вищезазначеного договору купівлі-продажу скасована нотаріусом. Враховуючи, що вартість квартири не була повернена, тому існують обґрунтовані підстави для повернення йому грошових коштів в розмірі 1\~072\~800 гривень, які відповідач набув за відсутності достатньої правової підстави. По справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. Закрито підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. 24 січня 2022 року до суду надійшла письмова заява відповідача про визнання позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи встановлені наступні фактичні обставини справи. 18 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідач передав (продав) у власність, а позивач прийняв (купив) квартиру під [ADDRESS] (РНОНМ 2361337651101) номер запису про право власності 42004250 від 18 травня 2021 року, загальною площею 59,6 кв.м.. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., зареєстровано в реєстрі під № 6070. Вказана квартира належала Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 14.11.2003 року № 220497, зареєстрованого 28.11.2003 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості номер запису: 21 пр-стор.98, реєстраційний номер 231. Продаж вчинено за 1\~072\~800 гривень 00 копійок, які продавець одержав від покупця повністю до підписання договору і своїм підписом підтверджує факт повного розрахунку за продану квартиру, а також відсутність будь-яких претензій фінансового характеру щодо розрахунку (п. 2 Договору). Як зазначають сторони за їх спільною заявою реєстрація зазначеного договору купівлі-продажу скасована нотаріусом. Так, згідно витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26. 10.2021 року право власності на квартиру під [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 14.11.2003 року № 220497, зареєстрованого 28.11.2003 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості номер запису: 21 пр-стор.98, реєстраційний номер 231. Згідно із частинами\~1 та 2 ст. 1212 ЦК\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення цивільного кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та інших елементів кондикційного зобов`язання. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». При таких обставинах, [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: approved