Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 18.10.2015 року, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю. З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 18.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідачка заперечень проти позову не надала. Телефоном повідомила, що згодна на розірвання шлюбу; просила після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.10.2015 року відділом ДРАЦС по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved