Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

позивач звернувся до Борщівського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення з неї 7 120,00 грн отриманої допомоги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що [PERSON] , юриста 2 класу, наказом прокурора Полтавської області від 24.09.2018 року №331к, призначено на посаду заступника начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Полтавської області з 25.09.2018 року у порядку переведення з прокуратури Київської області. На підставі заяви [PERSON] та відповідно до наказу прокурора Полтавської області від 26.11.2018 року №504к, у зв`язку з переведенням на роботу в органи прокуратури Полтавської області відповідачу виплачено одноразову допомогу у розмірі 7 120,00 грн. Наказом прокурора Полтавської області від 27.06.2019 року №152к [PERSON] звільнено з посади заступника начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Полтавської області та органів прокуратури Полтавської області 05.07.2019 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням. Позивач вважає, що відповідач зобов`язана повернути вищевказані грошові кошти у розмірі 7 120,00 грн. на підставі постанови № 255, оскільки була звільнена до закінчення одного року роботи за власним бажанням без поважних причин. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2021 року справу скеровано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №331к від 24.09.2018 року Прокуратури Полтавської області [PERSON] призначено на посаду заступника начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Полтавської області в порядку переведення з прокуратури Київськоїобласті, з 25.09.2018 року. Відповідно до наказу №504к від 26.11.2018 року Прокуратури Полтавської області [PERSON] у зв`язку з переведенням на роботу в органи прокуратури Полтавської області виплачено одноразову допомогу в розмірі місячного посадового окладу. Як вбачається з довідки про борг за підприємством на листопад 2018 року відповідачу було виплачено 7 120,00 грн як компенсацію при переїзді. 25.06.2019 року наказом №144 Прокуратури Полтавської області у зв`язку зі зміною прізвища відповідача у трудовій книжці та інших документах внесено зміни: прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до наказу №152к Прокурати Полтавської області від 27.06.2019 року [PERSON] звільнено з посади 05.07.2019 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про оплату праці», норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.120 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з переведенням, прийняттям або направленням на роботу в іншу місцевість. Працівникам при переведенні їх на іншу роботу, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість, виплачуються: вартість проїзду працівника і членів його сім`ї; витрати по перевезенню майна; добові за час перебування в дорозі; одноразова допомога на самого працівника і на кожного члена сім`ї, який переїжджає; заробітна плата за дні збору в дорогу і влаштування на новому місці проживання, але не більше шести днів, а також за час перебування в дорозі. Працівникам, які переїжджають у зв`язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються компенсації і надаються гарантії, зазначені в частині другій цієї статті, крім виплати одноразової допомоги, яка цим працівникам може бути виплачена за погодженням сторін. Розміри компенсації, порядок їх виплати та надання гарантій особам, зазначеним у частинах другій і третій цієї статті, а також гарантії і компенсації особам при переїзді їх в іншу місцевість у зв`язку з направленням на роботу в порядку розподілу після закінчення учбового закладу, аспірантури, клінічної ординатури або в порядку організованого набору, встановлюються законодавством. Згідно з п.«г», п.1 постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.03.1998 р. «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», працівникам у зв`язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов`язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт), виплачуються одноразова допомога самому працівникові - в розмірі його місячного посадового окладу (тарифної ставки) за новим місцем роботи і кожному члену сім`ї, який переїжджає, - в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги самого працівника. Відповідно до пункту 5 зазначеної постанови працівник зобов`язаний повністю повернути кошти, виплачені йому у зв`язку з переїздом на роботу в іншу місцевість відповідно до пункту 1 цієї постанови, якщо він: а) не з`явився на роботу або відмовився стати до роботи без поважної причини; б) до закінчення строку роботи, передбаченого законодавством або обумовленого при переведенні, направленні або прийнятті на роботу, а за відсутності визначеного строку - до закінчення одного року роботи звільнився за власним бажанням без поважної причини або був звільнений відповідно до законодавства. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач була звільнена за власним бажанням без поважної причини до закінчення одного року роботи в Полтавській обласній прокуратурі, що є підставою для повернення виплаченої їй допомоги.. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі.

Outcome: approved