Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом та просить встановити факт його проживання разом з відповідачкою однією сім`єю; визнати автомобіль марки «Mercedes-Benz Citan» 2017 року випуску спільним майном подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частину даного автомобіля. стягнути з відповідачки на його користь 1/2 вартості даного автомобіля, що становить 51821,50грн., припинивши її право власності на вказане майно після сплати компенсації. Свої вимоги мотивує наступним. Перебуваючи в Сполучених Штатах Америки (далі США) він, в мережі «Інтернет», познайомився з [PERSON] . Він приїхав до відповідачки та вони проживали в с.Поториця Сокальського (на даний час Червоноградського) району Львівської області як одна сім`я, вели спільне господарство, вирішили виїхати в США та одружитися. З огляду на карантинні обмеження вони не мали змоги виїхати в США та залишилися проживати в с.Поториця, в них склалися усталені відносини, вони вели спільний бюджет, спільний відпочинок, в них існували права та обов`язки, притаманні подружжю. Він утримував відповідачку матеріально, допомагав утримувати сина останньої, за його кошти здійснено ремонт будинку відповідачки. Він уклав угоду з банком, на підставі якої було відкрито банківський рахунок та видано картку для виплат. Номер телефону банку надала відповідачка з огляду на те, що він не володіє українською мовою. На телефон відповідачки було встановлено мобільний додаток, завдяки якому вона мала змогу безперешкодно користуватися його грошовими коштами. Також, за його власні грошові кошти придбано вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz Citan» 2017 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , право власності на який було зареєстровано за відповідачкою. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідачка подала відзив на позов, у якому, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що дійсно познайомилася з позивачем в мережі «Інтернет» та спілкувалися онлайн. В грудні 2016 року позивач приїхав у м.Львів, де вони зустрілися. Там позивач перебував чотири дні, після чого повернувся до своєї країни. В березні 2017 року позивач запросив її в м.Венеція в Італії, де вони провели разом декілька днів. В травні 2017 року вони зустрілися в Республіці Польща. Їх спілкування носило дружній характер, а згодом стали періодично підтримувати стосунки (зустрічатися). Один раз на чотири місяці позивач приїжджав в Україну. Такі відносини їх влаштовували, так як вони не мали наміру створювати сім`ю. Заперечила ту обставину, що позивач робив їй пропозицію одружитися. Вони ніколи не проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вони не підтримували фактичних шлюбних стосунків, позивач не проводив ремонту в її житлі. Також, заперечила придбання за кошти позивача автомобіля марки «Mercedes-Benz Citan» 2017 року випуску. Окрім цього зазначила, що даний транспортний засіб не зареєстрований за нею на праві власності. Вважає, що позовна вимога позивача щодо автомобіля сформована некоректно, оскільки той просить стягнути з неї вартість 1/2 частини транспортного засобу та припинити її право власності на вказане майно після сплати компенсації. Таким чином, останній просить отримати і майно, і грошову компенсацію вартості цього майна. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем митних документів встановлено, що вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz Citan» 2017 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] становить 3500 євро та [PERSON] сплатила єдиний збір. Згідно відповіді консультативного центру для користувачів системи пенсійного забезпечення Штату Аризона , [PERSON] починаючи з 29.11.2018р. отримує в Сполучених Штатах Америки пенсію в розмірі 434,22 доларів США. З повідомлення, інформації про бенефіціара, довідки про застраховану особу вбачається, що [PERSON] визначив відповідачку [PERSON] як особу, яка отримуватиме його виплати з пенсійного забезпечення у разі його смерті. Згідно витягів, в позивача [PERSON] існує банківський рахунок та він в період квітня-липня 2020 року вчиняв розрахунки за придбання товарів (продуктів, ліків, пального, оплата в закладах громадського харчування тощо), отримував готівкові кошти з рахунку в банкоматах, здійснював перекази грошових коштів на ім`я відповідачки [PERSON] та [PERSON] . Позивачем надано спільні фотознімки сторін. Також, позивачем надано суду витяги, які містять іншомовний текст та встановити будь-які відомості з яких неможливо. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015р. в справі N 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 12.12.2019р. у справі №466/3769/16, від 27.02.2019р. у справі №522/25049/16-ц, від 11.12.2019р. в справі №712/14547/16-ц, від 24.01.2020р. в справі №490/10757/16-ц, показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Суд, досліджуючи обставини щодо підтвердження факту проживання сторін однією сім`єю встановив, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання сторін як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї матеріали справи не містять. В той же час, спільні фотознімки сторін, не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України. Надані позивачем витягу з банківського рахунку не надають безумовних свідчень про те, що сторони вели спільний сімейний бюджет, господарство, побут та працю. Судом встановлено, що сторони зустрічалися, тобто в них були відносини, притаманні особам різних статей, в яких існували взаємні симпатії, в світлі яких є нормальним періодичне проведення спільного відпочинку, взаємні подарунки тощо. Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з [PERSON] , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спільною сумісною власністю спірного майна, оскільки позивачем не доведено, що між ним виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно (факт належності якого будь кому з подружжя не доведено), придбано за спільні кошти та спільними зусиллями.

Outcome: dismissed