Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

10 лютого 2022 року позивачка звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 25 лютого 1995 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили один до одного взаємопочуття та взаєморозуміння, у них виявилися різні характери та із за їхньої несумісності вони не змогли налагодити їх сімейні стосунки. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинилися у серпні 2020 року, спільного домашнього господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують. Підтримувати надалі нормальну моральну атмосферу в сім`ї на почуттях взаємоповаги, любові, дружби більше не є можливим. Подальше спільне життя із відповідачем є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позові прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач, який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 1995 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Глобинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 1995 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 13 квітня 2011 року. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved