Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з вересня 2021 року з відповідачем у шлюбних відносинах фактично не перебувають. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. [PERSON] має добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку в жодній медичній установі, а тому в змозі сплачувати аліменти, так як має постійний заробіток. Відповідач не має інших утриманців, аліментів не виплачує. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.75, 84, 180-182, 192 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в частці 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 02.11.2021 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 10-11). 07.12.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому відповідач просить відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі та провести розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с.13). Відзив мотивований тим, що вимога позивачки про стягнення аліментів є надуманою, передчасною, необґрунтованою та недоведеною, а викладені обставини є неправдивими. Відповідач зазначив, що з 2009 року по вересень 2021 року він, [PERSON] , їхній спільний син та два сини позивачки від попереднього шлюбу проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Він брав участь у вихованні дітей та повністю забезпечував сім`ю матеріально. Також повідомив, що після припинення спільного проживання з позивачкою надавав сину матеріальну допомогу. Зокрема, у липні 2021 року відповідач разом із сином відпочивали на морі за його рахунок. Не зважаючи на те, що він з позивачкою припинили спілкування, це не вплинуло на спілкування із спільним сином , його виховання та матеріальне утримання. Так, ним 01.10.2021 року, 05.11.2021 року на ім`я позивачки двічі було перераховано кошти у розмірі 4000 грн. 00 коп. Крім того, стверджує, що він постійно купував сину відповідні речі, а також надав суму у розмірі 10 000 грн. 00 коп. для відвідування лікаря-стоматолога. 26.11.2021 року він намагався відкрити картковий рахунок в банківській установі на ім`я сина, однак позивачка відмовилася надати останньому документи, необхідні для здійснення вказаної дії. Вважає, що вимога позивачки про стягнення аліментів є надуманою та передчасною, оскільки доводи позивачки про те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини не відповідають дійсності, як і твердження позивачки про те, що відповідач не здійснює догляду за дитиною (а.с. 13-16). 14.12.2021 року ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23-24). 21.01.2022 року в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив долучити докази до матеріалів справи (а.с. 33-35). 08.02.2022 року через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів (доказів), які були відсутні у відповідача на момент подання відзиву (а.с. 39-45). 14.03.2022 року через канцелярію суду від позивачки надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 52). Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що з 28.09.2014 року позивачка з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка, видана Павліським старостинським округом Погребищенської міської ради № 16-379 від 27.10.2021 року (а. с. 5). Відповідач працює машиністом котка самохідного ТОВ «Епіцентр» та отримує заробітну плату в розмірі 19875 грн. 98 коп. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи № СоД/39-0677 від 14.12.2021 року (а. с. 40). Відповідач 01.10.2021 року, 05.11.2021 року, 01.12.2021 року та 05.01.2022 року добровільно перерахував на ім`я позивачки аліменти на загальну суму 16000 грн. 00 коп., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 15, 17, 31). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Надані відповідачем копії квитанцій про перерахування на ім`я позивачки аліментів суд до уваги не бере, оскільки такі документи можуть бути враховані державним чи приватним виконавцем при розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до приписів ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 року у справі №569/11466/20. Водночас суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що ним була надана сума в розмірі 10000 грн. 00 коп. для відвідування дитиною стоматолога, так як наведені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Відтак, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, малолітньої дитини та відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Outcome: approved