Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Король Т.В. звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, яка обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на недоотриману пенсію за період 01 травня 2015 року по 21 серпня 2020 року, яка зберігалася у Великоновосілківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. 27 листопада 2021 року приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Касицькою Л.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 80 638,28 грн. Розуміючи, що сума зазначена у листі Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надана нотаріусу є не повною вона звернулася до адвоката. Листом від 05 січня 2022 року на запит адвоката відповідач повідомив, що [PERSON] в період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2020 року за поновленням виплати не звертався. Посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повідомив, що приватному нотаріусу була надана інформація щодо суми недоотриманої пенсії з вирахуванням за останні три роки, при цьому у наданні конкретної інформації щодо розміру невиплачених сум позивачу було відмовлено. Зазначає, що посилання відповідача на ст. 46 Закону, якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії є незаконним. Враховуючи зміст листа від 05 січня 2022 року, відповідач не визнає право позивача на отримання нею нарахованих за життя її чоловіку, однак не виплачених сум за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року, вираховуючи лише за останні три роки до дня смерті спадкодавця. Позивач вважає, що відповідач порушує її право на отримання коштів, які увійшли до складу спадщини. З 01 травня 2015 року [PERSON] пенсія фактично виплачена не була з вини відповідача через припинення її виплати, однак останній від неї не відмовлявся. З аналізу листа відповідача вбачається, що фактично відмова у виплаті належної за життя спадкодавцю суми пенсійних виплат в повному обсязі відповідачем обґрунтовується тим, що [PERSON] не скористався правом на отримання пенсійних виплат та не отримав своєчасно з власної вини. Однак, померлий не відмовлялася від отримання пенсії та не звертався до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про припинення йому пенсії, а тому він не отримував пенсію не з власної провини, крім того, норма на яку посилається УПФУ не виключає право на отримання сум пенсії спадкодавця спадкоємцями в установленому законом порядку. Просить суд зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ: 13486010, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, виплатити [PERSON] недоотримані пенсійні виплати [PERSON] за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Король Т.В., яка діє на підставі Ордеру серії АН № 1056973 від 22 грудня 2021 року, в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 17 лютого 2022 року представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав до суду Відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що з заявленими позовними вимогами [PERSON] не погоджується та вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення та виплачується не більше ніж за три роки. [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 листопада 20221 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Касицькою Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2662. На запит нотаріуса Головним управлінням надано відповідь про залишок недоотриманої пенсії, сума розрахована за 3 роки. У відповіді також зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону № 1058 сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення до органів Фонду з відповідною заявою. При цьому, [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як внутрішньо переміщена особа. Виплату пенсії було призупинено до з`ясування фактичного місяця проживання з 01 травня 2015 року. За поновленням виплати пенсії [PERSON] у встановленому законом порядку не звертався. Знятий з обліку у зв`язку зі смертю. Оскільки, померлий за життя не вжив заходів щодо своєчасного нарахування та отримання нарахованої пенсії, він не скористався своїм правом на отримання належних пенсійних коштів. Просить суд у задоволенні позовних вимог представника позивача [PERSON] - адвоката Король Тетяни Володимирівни відмовити у повному обсязі (а.с.73-76). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача [PERSON] - адвоката Король Тетяни Володимирівни до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9). Зі Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2021 року Великоновосілківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області помер [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 листопада 2021 року, приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Касицькою Л.М., вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із недоотриманої пенсії у сумі 80 638,28 грн. (а.с.11). Відповідно до Листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Маріуполь Донецької області з 01 вересня 2014 року. Питання виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з 01 травня 2015 року. [PERSON] в період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2020 року за поновленням виплати не звертався. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до частини першої статті 46 Закону, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Приватному нотаріусу надавалась відповідь про суму недоотриманої пенсії померлим [PERSON] на підставі ст.46 Закону №1058. Відповідно до статей 2 та 5 Закону України від 01.06.2010 №2297-VІ «Про захист персональних даних» об`єктом захисту відповідно до цього Закону є персональні дані, які визначені як відомості або сукупність відомостей про особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Людина як учасник цивільних відносин, відповідно до статті 24 Цивільного кодексу України, вважається фізичною особою. Цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки, виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті (стаття 25 Цивільного кодексу України). Таким чином, інформація про померлу особу не є персональними даними у розумінні Закону України від 01.06.2010 №2297-VІ «Про захист персональних даних». Водночас, попри те, що дані про померлу особу не підпадають під дію Закону України від 01.06.2010 №2297-VІ «Про захист персональних даних», статтею 7 Закону України від 10.07.2003 №1102-ІV «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що держава гарантує конфіденційність інформації про померлого. Надання інформації здійснюється відповідно до Закону України від 02.10.1992 №2657-ХІІ «Про інформацію». Відповідно до статті 5 Закону України від 02.10.1992 №2657-ХІІ «Про інформацію кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Необхідно зазначити, що норми Закону України від 02.10.1992 №2657-ХІІ «Про інформацію», як і норми Цивільного та Сімейного кодексів України, не містять заборон стосовно надання інформації про померлу особу її спадкоємцям/родичам. Отже, з метою реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів родичі померлої особи мають право отримати інформацію про померлого у разі надання документів, які підтверджують їх родинні відносини з померлою особою (копії свідоцтва народження, шлюб, смерть тощо). [PERSON] за недоотриманою пенсією за померлого [PERSON] не зверталась (а.с.16). Згідно з Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року, призначена та нарахована сума пенсії [PERSON] становить 45 956,72 грн., виплачено - 0,00 грн., до виплати - 45 956,72 грн. (а.с.85-87). Отже, в судовому засіданні встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті [PERSON] за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року у розмірі 45 956,72 грн. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не визнається за позивачем право на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року у розмірі 45 956,72 грн. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року було призначено та нараховано пенсію у розмірі 45 956,72 грн., яка не була отримана померлим за життя, а отже, вона ввійшла до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідач у Листі від 05 січня 2022 року посилався на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, який керувався даною статтею при виплаті позивачу недоотриманої пенсії померлого чоловіка, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті спадкодавця за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року у розмірі 45 956,72 грн. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що загальна сума заборгованості за життя померлого [INFO] [PERSON] за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року складає 45 956,72 грн., яка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] , отже повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч.1). Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2). Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року в розмірі 45 956,72 грн. на користь позивача [PERSON] з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є доведеними та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. п. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2022 року складає 2481,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. (а.с.17). Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми недоотриманої за життя [PERSON] за період з 01 травня 2015 року по 21 серпня 2017 року пенсії в розмірі 45 956,72 грн. Тому, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved