Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

01.12.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича від 23 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №5454, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 17922,73 грн. та суми за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1000грн., таким, що не підлягає виконанню; відшкодувати всі понесені судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви 908,00 грн та судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн, а всього 1362,00 грн. В обґрунтування цих вимог зазначив, що наявність у виконавчому написі вимог про стягнення з нього заборгованості в сумі 17922,73 грн, а саме 10 000 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 1 080 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 5 000 грн прострочена заборгованість по пені, згідно Умов та правил надання банківських послуг, є неправомірним, суперечить діючому законодавству та практиці Верховного Суду, та має наслідком, визнання його таким, що не підлягає виконанню. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 01.12.2021р., вказаний позов переданий на розгляд судді Ставнійчук С.В., яка своєю ухвалою від 02.12.2021р. відкрила за ним судове провадження за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання у справі. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 02.12.2021р., забезпечено позов у справі № 132/3881/21 за вказаною позовною заявою шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 23.01.2021р. за № 5454, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, за виконавчим провадженням № 64482177 від 11.02.2021 року, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем до набрання рішенням у справі за позовом [PERSON] , поданим та підписаним адвокатом Мороз І.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню законної сили. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.01.2022р., закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 24.01.2022р. на виконання вимог ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 02.12.2021р. про витребування доказів, на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. надійшли копії документів, на підставі яких була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 24.01.2022 року за Вх.№Еп-128 від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на положення ст.ст. 87,88,89 Закону УКраїни "Про нотаріат", Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів," Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 за № 282/20595, судову практику Верховного Суду. Також 24.01.2022 відповідачем подано клопотання про відмову [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу, мотивуючи клопотання тим, що заявлені витрати на правничу допомогу не визначені, чим не дотримано ст.ст. 133, 134 ЦПК України, до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів оплати правничої допомоги. В судове засідання, яке було призначене на 31.03.2022 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Мороз І.В. не з`явились і не повідомили про причини своєї неявки, хоч належним чином були повідомлені про час та день розгляду справи. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце судовогорозгляду сповіщався належним чином, будь-яких заяв та клопотань щодо причин неявки та руху справи не заявляв. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, пояснень з приводу поданого позову не надали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останніми не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін. Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1217227 від 28.08.2019 року в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору позичальником електронним підписом відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] 23.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 5454, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», суми заборгованості за кредитним договором №1217227 від 28.08.2019 року укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2712-01 від 27.12.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», у розмірі 17 922,73 грн., та суми за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1000грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.09.2019 року по 04.12.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. від 11.02.2021 р., відкрите виконавче провадження № 64482177 з виконання виконавчого напису № 5454, виданого 23.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», суми заборгованості в розмірі 17 922,73 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1000 грн. Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 28.09.2021 р., звернуто стягнення на доходи (заробітну плату) боржника [PERSON] . За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 23.01.2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій (не нотаріально посвідченій) формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Укладений між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21вересня 2021 року у справі №910/10374/17. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів - з Київського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію виконавчого напису № 5454 від 23.01.2021 та належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою його вчинення. На виконання ухвали суду Київським державним нотаріальним архівом була надана відповідь від 19.01.2022 про те, що частина документів нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. знаходяться в приміщенні Київського державного нотаріального архіву, але у зв`язку з тим, що приватний нотаріус Баршацький І.В. не відповідає на телефонні дзвінки і не з`являється в приміщення Київського державного нотаріального архіву для підписання акта приймання- передавання документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання виконати ухвалу на даний час неможливо. В свою чергу відповідачем ТОВ "Вердикт-капітал" будь-яких доказів на спростування довдів позивача, а також підтвердження дотримання приватним нотаріусом вимог порядку вчинення виконавчого напису в частині перевірки безспірності вимог кредитора та обізнаності позичальника про ініціювання процесу стягнення заборгованості, не додано. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від ТОВ "Вердикт капітал" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, суд зауважує, що [PERSON] вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, не отримував, а тому був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, так як кредитний договір №1217227 від 28.08.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] не був посвідчений нотаріально та наявний спір щодо заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», так як позивач не визнає заборгованість. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн., та при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову суму в розмірі 454 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах цивільної справи. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1362грн. Водночас клопотання відповідача про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] вимог про стягнення витрат на правничу допомогу не заявляв, та не подавав відповідних доказів на підтвердження понесення ним таких витрат, а тому заявлене клопотання є безпідставним. На підставі викладеного,

Outcome: approved