Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду адвокат Ярославська О.М. із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 351. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до врати почуття поваги та любові один до одного, між ними останній час виникали постійні сварки. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Спору щодо проживання дитини не має, донька проживатиме разом із відповідачкою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду представником позивача надано заяву із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Через неявку сторін фіксування судового засідання не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 351, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 511. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до врати почуття поваги та любові один до одного, між ними останній час виникали постійні сварки. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Спору щодо проживання дитини не має, донька проживатиме разом із відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідач просила залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, іхній малолітній дитині, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні оскільки відповідач визнав позов повністю. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. за клопотанням представника позивача суд залишає за позивачем. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved