Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано 05.05.2011 виконкомом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 13. Від шлюбу мають спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем їх сімейні стосунки припинені більше одного року з причини різних поглядів на життя та інтересів. Однією сім`єю вони не проживають та не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо за різними адресами. Зазначені обставини поступово призвели до взаємного відчуження, втрати почуттів любові, поваги та довіри, що свідчить про стійкий розлад сімейних стосунків. Продовжувати шлюбні відносини він не бажає, а подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечитиме його інтересам, а відтак, вважає, що примирення є недоцільним та неможливим. Як зауважує позивач, спору щодо місця проживання малолітніх дітей немає, вони залишаються проживати з матір`ю. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позову просить розглянути справу без його участь. Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що обставини, викладені у позові, підтверджує, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано 05.05.2011 у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 13, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.05.2011. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.04.2018), та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.10.2017). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка не заперечує проти задоволення позову, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved