Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-11 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат Яроміч О.В. звернулася до суду із заявою про те, що 17.06.1986 року [PERSON] подарувала заявнику, своєму рідному брату, належний їй незакінченим будівництвом будинок (готовністю 12%), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що між сторонами було укладено та належним чином завірено договір. При виготовленні тексту вказаного договору було допущено помилку та не вірно зазначено прізвище заявника, а саме « [PERSON] », тоді як правильним є « [PERSON] ». На час укладення договору дарування заявник мав паспорт громадянина СРСР, заповнений російською мовою, де його прізвище було зазначено « [PERSON] » (російською мовою). При заповненні тексту договору, який виконано українською мовою, прізвище заявника було перекладено усупереч правил українського ділового правопису, що і призвело до вказаної описки. Про цю описку заявник дізнався у грудні 2021 року, коли мав намір провести державну реєстрацію своїх прав на житловий будинок, звернувшись до Центру надання адміністративних послуг Уманської міської ради, але отримав відмову через розбіжність у написанні його прізвища у правовстановлюючих документах. Так, при заміні паспорту громадянина СРСР на паспорт громадянина України родове прізвище заявника було правильно перекладено з російської мови « [PERSON] » на українську мову « [PERSON] ». Прізвище « [PERSON] » також зазначено у свідоцтві про народження заявника та у його довідці про присвоєння ідентифікаційного коду. Таким чином, у зв`язку із наявністю орфографічної помилки в написанні прізвища заявника в належному йому договорі дарування житлового будинку, він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим просить суд встановити юридичний факт того, що правовстановлюючий документ - договір дарування, посвідчений Уманською державною нотаріальною конторою 17.06.1986 року за реєстровим № 1-2097, на прізвище, ім`я, по батькові обдарованого « [PERSON] », належить « [PERSON] », [INFO] , уродженцю міста Гайсин, Вінницької області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку, заяв про розгляд справи у відсутність їх представника чи про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника, викладену у заяві, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк Алли Петрівни від 28 грудня 2021 року № 62613655, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 7110800000:05:005:0141, за суб`єктом: [PERSON] , рнокпп, паспорт [NUMBER] , оскільки при розгляді документів, наданих останнім для вчинення цієї дії, наявні розбіжності у написанні його прізвища. Вірним прізвище заявника українською мовою є « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про народження № 288 від 30 жовтня 1959 року; копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 10 лютого 1998 року та копією картки фізичної особи - платника податків, виданої 20.10.2004 року Уманською об`єднаною державною податковою інспекцією Державної податкової адміністрації України. Згідно копії свідоцтва про народження, виготовленої російською мовою з оригінала свідоцтва про народження, засвідченої печаткою Браславської сільської ради Тогульського району Томської області РФ, прізвище заявника російською мовою « [PERSON] ». Згідно договору, укладеного 17 червня 1986 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., зареєстрованим за реєстром № 1-2097, складеного українською мовою [PERSON] , прізвище якої російською мовою згідно копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого міським бюро РАГС м. Томськ, «Киценко», подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої начальником Уманського відділку КП «ЧООБТІ» 25.08.2021 року № 2055, на ім`я [PERSON] , станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в Уманському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору дарування, укладеного 17.06.1986 року за реєстровим номером 1-2097, за [PERSON] . У вказаній довідці також наявна примітка про те, що згідно розпорядження Уманської міської ради від 19.02.2016 року за № 16-р вулицю [PERSON] перейменовано на вулицю Михайлівську. Факт реєстрації житлового будинку за « [PERSON] » (російською мовою) також підтверджується реєстраційним посвідченням за реєстрованим № 1754. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 106011, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 4452, власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, наданої для обслуговування жилого будинку на підставі рішення Уманської міської ради № 2.18-24/24 від 19 листопада 2003 року, є заявник [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації права власності на житловий будинок, подарований йому шляхом укладання договору дарування, саме у якому і було допущено описку у написанні його прізвища та прізвища дарувальника, на підставі документів, складених російською мовою, оскільки договір було укладено у 1986 році, а паспорт громадянина України із написанням прізвища українською у 1998 році. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з урахуванням зазначених положень закону, встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, свідчать про те, що договір дарування житлового будинку, укладений 17 червня 1986 року, зареєстрований за № 1-2097, посвідчений старшим державним нотаріусом Копиловим В.І. Уманської міської державної нотаріальної контори, на підставі якого обдарованим є « [PERSON] », насправді належить [PERSON] , саме який і є обдарованим у цьому договорі. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved