Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначивши,\~що підставі\~Договору купівлі-продажу\~квартири від\~15\~жовтня 2012\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Крючковою\~Т.В.,\~позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є власником квартири [ADDRESS] . 30 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір оренди. Відповідно до умов якого, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» передає у оренду [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 30 жовтня 2019 року між сторонами укладено Акт приймання-передачі до Договір оренди №1/53 від 30.10.2019. Відповідно до п. 7.1. вказаного Договору, цей Договір вважається укладеним з дати його підписання та діє з 30.10.2019 по 29.10.2020. У зв`язку з утворенням заборгованості на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», на адресу [PERSON] було направлено лист від 05.05.2020, де запропоновано, у разі не сплати заборгованості за договором оренди №1/53 від 30.10.2019, 13.05.2020 підписати акт приймання-передачі (повернення), який є додатком до даного листа, звільнити квартиру та повернути ключі від приміщення, яке на праві власності належить позивачу. Вимоги вказаного листа виконані та сторонами підписано Додаткову угоду до Договору оренди №1/53 від 30.10.2019. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії Договору. На підставі вищезазначеного п.7.1 розділ 7 викладено в такій редакції: «Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронно-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 30.10.2019 по 29.07.2020». Між сторонами також було підписано Акт повернення приміщення з оренди. Сторони підтвердили, що фактичне прийняття приміщення відбулося 29 липня 2020 року. Однак, станом на дату звернення позивача з даним позовом утворилась заборгованість у розмірі 9\~182,33 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 30.10.2019 по 05.10.2021. Тому, позивач вимушений звернутися до суду даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди №1/53 від 20 жовтня 2019 року в розмірі 9\~182,33 грн. та судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 01.11.2021 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.03.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що підставі Договору\~купівлі-продажу\~квартири від\~15\~жовтня 2012\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Крючковою\~Т.В.,\~позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.9-12). 30 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір оренди №1/53. Відповідно до умов якого, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» передає у оренду [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 30 жовтня 2019 року між сторонами укладено Акт приймання-передачі до Договір оренди №1/53 від 30.10.2019. Відповідно до п. 7.1. вказаного Договору, цей Договір вважається укладеним з дати його підписання та діє з 30.10.2019 по 29.10.2020. У зв`язку з утворенням заборгованості на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист від 05.05.2020, де запропоновано, у разі не сплати заборгованості за договором оренди №1/53 від 30.10.2019, 13.05.2020 підписати акт приймання-передачі (повернення), який є додатком до даного листа, звільнити квартиру та повернути ключі від приміщення, яке на праві власності належить позивачу. Вимоги вказаного листа виконані та сторонами підписано Додаткову угоду до Договору оренди №1/53 від 30.10.2019. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії Договору. На підставі вищезазначеного п.7.1 розділ 7 викладено в такій редакції: «Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронно-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 30.10.2019 по 29.07.2020». Між сторонами також було підписано Акт повернення приміщення з оренди. Сторони підтвердили, що фактичне прийняття приміщення відбулося 29 липня 2020 року. Однак, станом на дату звернення позивача з даним позовом утворилась заборгованість у розмірі 9\~182,33 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 30.10.2019 по 05.10.2021. (а.с.35). Згідно з вимогами статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до пунктів 10,11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, з`явлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі статей 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Так, за приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до частини першої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтю 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту договору оренди можна зробити висновок про те, що наявність зобов`язання, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання до його фактичного виконання й не позбавляє орендодавця права на отримання сплатити суми боргу з урахуванням штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Загальна сума заборгованості, яка має бути сплачена відповідачем за оренду квартири, складає 9 182 гривень 33 копійки. Відповідачем не спростовано доводів позивача про підстави нарахування виниклої заборгованості чи її розмір. Приймаючи до уваги, що сума основного боргу відповідачем не сплачена, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved