Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

1. Позиція сторони позивача. У січні 2021 року справа за позовом [PERSON] до Кам`янської міської ради, третя особа Друга кам`янська державна нотаріальна контора «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом» надійшла до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Згідно позовних вимог [PERSON] , просить суд визнати, що строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої [INFO] [PERSON] , був пропущений [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з поважних причин та визначити йому додатковий строк у три місці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування\~позовної заяви\~позивач зазначив,\~що [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина на спільну частку будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві спільної частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.06.1978р. реєстр № 1/2966 виданого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, тобто в кожного з них по 1/6 частки. 27 листопада 2004 року Третьою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт за реєстровим № 2-2441, згідно якого, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] , що проживає/ зареєстрована: [ADDRESS] ., на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе майно де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] . 12 жовтня 2017 року [PERSON] , на користь якого був складений заповіт, змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , та про що 12 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис № 36. Маючи намір прийняти спадщину за заповітом, позивач, [PERSON] , 17.09.2020 року звернувся у Другу кам`янську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61708736 від 17.09.2020 року нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 551/2020. Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 17 вересня 2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої, [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропущенням спадкоємцем строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, оскільки спадкоємцями першої черги є, його мати [PERSON] , а він не проживав разом із [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на день смерті за даною адресою ніхто не зареєстрований, тому відповідно до вимог ч. І ст.1269, ч. 1 ст.1270 Цивільного кодексу України, бажаючи прийняти спадщину, мав строк у шість місяців з часу відкриття спадщини для її прийняття, тобто у строк до 07 лютого 2020 року включно, але з такою заявою він звернувся до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Бурдік С.С. лише 17 вересня 2020 року, оскільки він не є спадкоємцем першої черги та йому не було відомо про існування заповіту, він і не намагався займатися оформленням спадщини. Вищевказаний заповіт позивач знайшов випадково 12 вересня 2020 року коли займався проведенням ремонтних робіт у будинку, в якому проживала бабуся. Таким чином, він не подав своєчасно у шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту, та вважав, що спадщину за законом оформить його мати, яка є спадкоємицю першої черги, в наслідок чого пропустив строк на прийняття спадщини, вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, позивач вважає, що пропуск строку встановленого для прийняття спадщини, обумовлений поважними причинами, та будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, з огляду на що є всі підстави для визначення позивачу судом додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що його спадкові права порушено, він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних підстав, а тому звернувся із даним позовом до суду із вимогою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. 2. Позиція сторони відповідача та третьої особи. Відповідач, представник Кам`янської міської ради, не скористався своїм правом та Відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання призначене на 22.03.2022 року не з`явився, але раніше 17.03.2021 року представником КМР за довіреністю Білим О.С. було надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі наявних доказів (а.с.39). Третя особа: Завідуюча Першою кам`янською державною нотаріальною конторою, через канцелярію суду подала 02.04.2021 року Клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечували, щодо прийняття судом рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с.41). 3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. 19 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до Кам`янської міської ради, третя особа Друга кам`янська державна нотаріальна контора «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом» (а.с.2-6). 19 жовтня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.20). 25 жовтня 2020 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали справи було передано до Дніпровського районного суду за підсудністю (а.с.21-22). 28 січня 2021 року матеріали справи на підставі Ухвали судді Дніпровсьвого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2020 року були повернуті до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до територіальної юрисдикції якого належить справа (а.с.28, 31). 28 січня 2021 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.32). 29 січня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.34). 12 березня 2021 року представником відповідача Кам`янської міської ради за дорученням Білим О.С. подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.39). 02 квітня 2021 року представник третьої особи, завідуюча Першою кам`янською державною нотаріальною конторою Новикова Л.В. направила на адресу суду клопотання в якому просила суд розглянути справу без участі їх представника (а.с.41). 13 квітня 2021 року позивач через канцелярію суду надав заяву в якій просив суд закрити підготовче судове засідання та призначити справу у судове засідання для розгляду по суті (а.с.42). 13 квітня 2021 року позивач через канцелярію суду надав заяву в якій просив суд розгядати справу без його участі, без застосування технічних засобів, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти розгляду справи без участі відповідача та прийняття заочного рішення (а.с.43). 05 жовтня 2021 року позивач через канцелярію суду надав заяву в якій просив суд витребувати у третьої особи матеріали спадкової справи (а.с.45). 05 жовтня 2021 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про витребування доказів передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.44). 05 жовтня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву позивача про витребування доказів було задоволено та витребувано копію спадкової справи (а.с.46). 19 жовтня 2021 року Завідуюча другою кам`янською нотаріальною конторою направила на адресу суду матеріали спадкової справи (а.с.49,50-62). 24 листопада 2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська підготовче провадження по цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с.66-67). Розгляд справи по суті відбувся 22.03.2022 за відсутності сторін. Крім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались дати всіх судових засідань по справі. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~ Враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, 27 листопада 2004 року Третьою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт за реєстровим № 2-2441, складений [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що проживає/зареєстрована: [ADDRESS] , в якому на випадок смерті зробила таке розпорядження: усе майно де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , народився [INFO] в м. Дніпродзержинську та 12 жовтня 2017 року позивач [PERSON] , змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , та про що 12 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис № 36 (а.с.8). З матеріалів\~справи вбачається,\~що [INFO] померла [PERSON] , про що 07 серпня 2019 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 600, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 07.08.2019 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом ДРАЦС ГТ УЮ у Дніпропетровській області (а.с.9). Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спільну частку будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві спільної частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі під № 1/2966, виданого 28.06.1978 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою (а.с.10) та довідкою ОКП «Дніпродзержинське БТІ» (а.с.11,12). Відповідно до довідки № 1/8161 від 29.05.2020 наданої ТОВ «ЄРЦ КП», на день смерті [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інші особи за цією адресою не зареєстровані (а.с.13). Судом встановлено, що бажаючи оформити спадщину після померлої [INFO] бабусі [PERSON] , Позивач звернувся 17.09.2020 року до державного нотаріуса Другою кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61708736 від 17.09.2020 року нотаріусом було зареєстровано спадкову справу за № 66427839, номер у нотаріуса № 551/2020 (а.с.16). Постановою від 17.09.2020 р. державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори відмовив у вчинені нотаріальної дії Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини (19). Як вбачається із обставин справи Позивачем установлений строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних підстав, оскільки спадкоємцем першої черги є, його мати [PERSON] , він не проживав разом із померлою [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та не був за реєстрованим за цією адресою та йому не було відомо про існування заповіту, тому він не намагався займатися оформленням спадщини, про існування заповіту позивачу стало відомо випадково, коли 12 вересня 2020 року він займався проведенням ремонтних робіт у будинку, в якому проживала бабуся, знайшов заповіт, тому не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту, та вважав, що спадщину за законом належить його матері, яка є спадкоємицю першої черги, в наслідок чого пропустив строк на прийняття спадщини. 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, відповідно до\~ст. 19 ЦК України\~особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Згідно із\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено,\~що за\~позовом спадкоємця,\~який пропустив строк для прийняття спадщини\~з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним\~заяви про\~прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи зі змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При зверненні Позивачки до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується Постановою від 17.09.2020 року. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що Позивачу не знав про існування заповіту, вважав, що спадщину за законом оформить його мати, яка є спадкоємицю першої черги, в наслідок чого пропустив строк на прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаним про наявність заповіту, суд вважає, що причини пропуску Позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, відповідно пропущений строк підлягає поновленню. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За таких обставин суд вважає, що позивач дійсно мав поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій, направлених на вчасне подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При здійсненні судочинства суди застосовують\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 цього ж Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач має тривалу хворобу, постійно тривалий час перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, є інвалідом, що призвело до неможливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений\~статтею 1270 Цивільного кодексу України. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). 6. Судові витрати. \~Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved