Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2019 на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1 500,00 гривень до 7 500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення, починаючи з 01.09.2021 і до повноліття дитини, а також стягнути з [PERSON] витрати на надання правової допомоги. Свої вимоги мотивувала тим, що з 30 серпня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2016. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] .? Відповідно до резолютивної частини рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.02.2016, ухваленого у цивільній справі № 343/36/16-ц року неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] Отже, по сьогоднішній день їх малолітній син [PERSON] проживає з нею. Зважаючи на те, що добровільно відповідач не брав участі в утриманні їхнього сина, вона звернулася до суду у 2019 році з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Відтак, резолютивною частиною рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2019, передбачено стягнення аліментів з відповідача у сумі 1500,00 гривень щомісячно. Однак, станом на сьогоднішній день вона змушена знову звернутися до Долинського районного суду Івано-Франківської області, оскільки аліменти в сумі 1500 гривень 00 копійок, які відповідач сплачує її на утримання їхнього малолітнього сина є малими й їх абсолютно не вистачає на його потреби. Її матеріальне становище значно погіршилося. Вона працює в магазині продавцем та отримую мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 гривень з урахуванням податків та зборів. Отже, її матеріальне становище також погіршилося внаслідок зростання цін та витрат, які вона змушена нести на утримання дитини, а також у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Відтак, їх син [PERSON] значно виріс природньо. Дитина навчається в закладі загальної середньої освіти, що щорічно призводить до необхідності придбання шкільного приладдя, канцелярських товарів, розвиваючої та навчальної літератури. Батько сина [PERSON] тривалий час працює у м.Прага Республіки Чехія, отримує там стабільний дохід, офіційно працевлаштований. Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, від останьої поступила заява про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. За таких обставин суд постановив про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст. 180 вказаного кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 даного кодексу встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 лютого 2016 року, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.02.2016 по справі № 343/36/16-ц (а.с.10). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 09.01.2015, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.9). З рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області по справі № 343/922/19 року від 31.07.2019 (а.с.11-13) вбачається, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка 25.07.2020 уклала шлюб з [PERSON] , про свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим 1 500,00 гривень аліментів, що стягуються з відповідача, не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Крім того, змінився матеріальний стан позивачки. При цьому суд враховує, що відповідач є здоровим, працевлаштований, отже може сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з відповідача згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2019 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, на стягнення їх в розмірі 7500,00 гривень щомісячно, які стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам малолітньої дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в дохід держави, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню 992,40 гривні судового збору, оскільки позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.\~180-184,\~191,192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved