Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з відповідача на його користь отриманих за виконавчим написом грошових сум. В обґрунтування вимог вказав, що 24.07.2013 року між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір № 148/7996CLBPS. 21.07.2021 постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було відкрито виконавче провадження №64871200 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №26119 від 24.11.2020 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в сумі 20521,27 грн, а постановою державного виконавця від 12.10.2021 стягнення було звернуто на його доходи. Згідно виконавчого напису він є боржником за кредитним договором № 148/7996CLBPS від 24.07.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», яке, в свою чергу, на підставі договору факторингу відступило своє право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а те, в свою чергу, на підставі договору факторингу відступило своє право вимоги відповідачеві - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Вказуючи на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вказаної заборгованості, стягнув заборгованість поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також на те, що він не був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь безпідставно одержані за виконавчим написом № 26119 від 24.11.2020 грошові кошти у розмірі 8503,06 грн, а також понесені ним судові витрати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, клопотань про розгляд справи за їх участю не надали. Відповідач, зареєстрований в системі «Електронний суд», правом відзиву на позов не скористався, заперечень проти позовних вимог не надав. Треті особи своїх позицій щодо виниклого спору також не висловили. Приймаючи до уваги, що про час і місце судового розгляду справи сторони були повідомлені завчасно, клопотань щодо відкладення судового розгляду суду не надали, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 24.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», яке відповідно до договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 отримало право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/ПТБ від 15.10.2020, якому в свою чергу Публічним акціонерним Товариством «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №78 від 22.02.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 148/7996CLBPS від 24.07.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] , вчинено виконавчий напис за реєстровим №26119 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором № 148/7996CLBPS від 24.07.2013 за період з 21.02.2018 року по 24.11.2020 року включно в розмірі 20471,27 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 грн (а.с. 11). Згідно постанови державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 18.03.2021 на виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 20521,27 грн, було відкрито виконавче провадження № 64871200 (а.с.12-13). 12.10.2021 року постановою державного виконавця було звернуто стягнення на доходи божника (а.с.14-15). Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПрАТ «КДЗ»№ №899 від 13.12.2021, на виконання постанови Мирноградського міського ВДВС про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2021 у ВП № 64871200 підприємством у жовтні та листопаді 2021 року із заробітної плати [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було відраховано 20% від загального розміру його заробітку в загальній сумі 8503,06 грн. (а.с.17). За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до приписів ст.88 цього Закону, якою визначені умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника відповідно до ст.88 Закону «Про нотаріат» є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. У зв`язку з тим, що постанова КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» втратила чинність з моменту її прийняття, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (Висновок ВП ВС від 15.04.2020 року № 554/6777/17 (61-19494св18)). При цьому колегія суддів відступила від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказала, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач не погоджується з заборгованістю, зазначаючи, що подані відповідачем нотаріусу документи її безспірності не підтверджують та звертає увагу, що заборгованість за виконавчим написом стягнута після спливу 3 років після закінчення дії договору. Будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги ні відповідачем, ні іншими учасниками справи суду не надано, а існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису (так як строк виконання основного зобов`язання змінився, у зв`язку з чим право банківської установи нараховувати передбачені кредитним договором відсотки припинилося) є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18. Отже, доводи позивача щодо небезспірності виниклої за кредитним договором заборгованості є слушними. Що стосується стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд також вважає цю вимогу обґрунтованою, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 12.10.2021 на підставі виконавчого напису № 26119, виданого 24.11.2020, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» утримано 8503,06 грн. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки під час розгляду справи визнано спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині стягнення з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів, які утримані із пенсії позивача на виконання цього виконавчого напису, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання процесуальних витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн, сплачений ним при подачі позову і на користь держави 908 грн.

Outcome: approved