Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Представник позивача 01.07.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 83 066,78 грн та судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 25.06.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ») та [PERSON] (відповідач) було укладено договір про надання фінансових послуг № 180625-181417 на суму 3500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 70,00 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно - телекомунікаційній системі (далі - ІТС) товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство, в свою чергу, виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти в сумі 3500 грн за кредитним договором перераховані 25.06.2018 о 20:42:41 на банківську картку позичальника (відповідача) платіжною системою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHOAY». Згідно з кредитним договором відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3500 грн та сплатити проценти у розмірі 1120,00 грн у строк 16 днів до 10.07.2018. Відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору. Станом на 10.07.2018 термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 25.05.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором склала: сума кредиту 3500 грн, проценти за користування кредитом 73583,89 грн, пеня - 1411,11 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1092,27 грн та три проценти річних від простроченої суми - 3479,51 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 83 066,78 грн. Крім цього, 12.07.2018 відповідач частково здійснив внесення коштів на рахунок Товариства в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з цим, відповідач здійснив дії, що свідчать про визнання боргу і тим самим підтвердив свій обов`язок повернути кредит у розмірі 3 500,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1 120,00 грн. Просить стягнути з відповідачів [PERSON] на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за договором надання фінансових послуг № 180625-181417 від 25.06.2018 в загальному розмірі 83066,78 грн, з яких: сума кредиту 3500 грн, проценти за користування кредитом 73583,89 грн, пеня - 1411,11 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1092,27 грн та три проценти річних від простроченої суми - 3479,51 грн та стягнути судові витрати в сумі 2270,00 грн. Суддею Мазай Н.В. 13.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.09.2021 прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.11.2021 витребувано докази. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.03.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Просить справу розглянути у його відсутність за наявними матеріалами, про, що зазначив у позовній заяві (а.с. 1 - 4). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за місцем своєї реєстрації; жодних заяв чи клопотань не подала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням уточнених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 2.1. Статуту ТОВ «Прості Займи» (нова редакція) ТОВ «Прості Займи» є юридичною особою з дати його державної реєстрації (а.с. 8-10). Згідно з виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.05.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» зареєстровано 26.09.2016 як юридичну особу, вид економічної діяльності 64.92 інші види кредитування, місцезнаходження: 69037, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України, будинок 39 - А, офіс 25 (а.с. 6). Між ТОВ «Прості Займи» та відповідачем [PERSON] 25.06.2018 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 180625-181417, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви - анкети на сайті позивача, згідно умов якого відповідач отримав кредит на особисті потреби у розмірі 3 500 грн строком на 16 днів до 10.07.2018 та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 3500,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1 120,00 грн. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається 25.06.2018. При виникненні заборгованості позичальник зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с. 11). Відповідно до п. 4-6 заяви - анкети від 25.06.2018 відповідач підтвердив, що доступ до заповнення від її імені заяв - анкет на сайті pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua належить лише їй, ні які інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет - кредиту у Товаристві; всі заяви - анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. Як встановлено зі змісту кредитного договору кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. Згідно з Інформацією щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій містяться дані відповідача [PERSON] : її прізвище, ім`я та по батькові, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, адреса реєстрації та місця проживання, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти та суму кредиту. Проставлено «галочку» в пункті «З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджено направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Підтверджено заявку шляхом введення на сайті отриманого коду «3229» та підтверджено заявку підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону «Про електронну комерцію» (а.с. 15). Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «Прості Займи» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, у зв`язку із чим 25.06.2018 через платіжну систему за допомогою ТОВ «Вей Фор Пей», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3 500 грн на платіжну картку. Згідно довідки ТОВ «Вей Фор Пей» № 460 від 25.05.2021 на банківську картку, вказану відповідачем при оформленні заяви - анкети 25.06.2018, перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3 500 грн, деталі транзакції: власник картки COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія картки: MasterCard, номер картки: [NUMBER] , час запиту: 25.06.2018 о 20:42:31 (а.с. 16). Відповідно до виписки за період з 25.06.2018 до 25.06.2018 по рахунку [PERSON] в ПАТ «КБ «ПриватБанк» 25.06.2018 зараховано грошові кошти в сумі 3500 грн (а.с.198-199). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 851-IV) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 (який діяв на момент виникнення правовідносин) (далі - Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 № 675-VIII передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч.6 ст. 11Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону № 851-IV електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Крім цього, Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості Займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19, провадження № 61-1416св20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином - перерахував на банківську картку позичальника грошові кошти в сумі 3 500 грн. Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 3 500 грн та користування ними відповідачем не надано. Факт підписання сторонами кредитного договору № 180625 - 181417 від 25.06.2018 та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 180625 - 181417 від 25.06.2018 [PERSON] (а.с. 33 - 42) заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржниками обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3 500,00 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 73 583,89 грн. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в кредитному договорі № 180625 - 181417 від 25.06.2018. Відповідно до умов договору строк дії договору становить 16 днів, тобто з 25.06.2018 до 10.07.2018. Згідно умов договору плата за користування кредитом становить 2,0 % за кожен день користування кредитом (730% річних). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, термін дії договору становить 16 днів з 25.06.2018 до 10.07.2018 і за цей час кредитор має право нараховувати відсотки за користування позикою у розмірі 2,00 %. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 180625 - 181417 від 25.06.2018 [PERSON] (а.с. 33 - 42) станом на 25.05.2021 заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 74 620 грн. За розрахунком позивача проценти нараховані за період з 25.06.2018 до 25.05.2021, і розраховуються за формулою 3 500,00 грн (сума боргу)*2,00% (відсоткова ставка) *1066 (дні прострочення) = 74 620,00 грн. Разом з тим, відповідачем було сплачено заборгованість, в тому числі, заборгованість по відсотках в розмірі 1 036,11 грн. Проте, суд не може погодитись з таким розрахунком позивача з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит). Дана позиція суду відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12. Таким чином, термін дії договору становить 16 днів з 25.06.2018 до 10.07.2018 і за цей час кредитор має право нараховувати відсотки за користування позикою у розмірі 2,00 %. Отже, заборгованість відповідача за передбаченими в договорі процентами складає 1 120 грн, яка розраховується наступним чином: 3 500,00 (сума боргу)*2,00% (відсоткова ставка) *16 (дні прострочення)= 1 120 грн. Разом з тим, відповідачем було сплачено заборгованість, в тому числі, заборгованість по відсотках в розмірі 1 036,11 грн. А тому, заборгованість за відсотками становить 83,89 грн (1120 грн - 1036,11 грн). Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають до часткового задоволення у розмірі 83,89 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за пенею в сумі 1 411,11 грн. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в кредитному договорі № 180625 - 181417 від 25.06.2018. Відповідно до умов договору строк дії договору становить 16 днів, тобто з 25.06.2018 до 10.07.2018. Згідно умов договору при виникненні заборгованості позичальник зобов`язалася сплатити, зокрема, пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с. 11). Термін дії договору становить 16 днів з 25.06.2018 до 10.07.2018, тобто кредитор має право нараховувати пеню із 11.07.2018 і за цей час кредитор має право нараховувати відсотки за користування позикою у розмірі 2,00 %. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 180625 - 181417 від 25.06.2018 [PERSON] (а.с. 33 - 42) станом на 25.05.2021 заборгованість по пені становить 1 750 грн. Разом з тим, відповідачем було сплачено заборгованість, в тому числі, заборгованість по пені в розмірі 338,89 грн, а тому різниця становить 1411,11 грн. За розрахунком позивача пеня нарахована за період з 11.07.2018 до 22.07.2018. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Оскільки, кредитор нарахував пеню із першого дня прострочення позивачем зобов`язання, розмір пені відповідає вимогам ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», а тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення у розмірі 1 411, 11 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути компенсаційні складові його вартості, зокрема, інфляційні втрати в розмірі 1 092,27 грн та три проценти річних від простроченої суми - 3 479,51 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в кредитному договорі № 180625 - 181417 від 25.06.2018. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 30.03.2018 у справі №918/344/17, формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов"язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов"язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 25.05.2016 у справі №6-157цс16, від 30 березня 2016 р. у справі №6-2168цс15). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями. Як вбачається зі змісту кредитного договору, договір укладено на строк з 25.06.2018 до 10.07.2018. Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційні втрати нараховані за період з 25.06.2018 до 25.05.2021 (а.с. 53 -60). Тобто, інфляційні втрати в період часу із 25.06.2018 до 10.07.2018 нараховані в межах строку кредитування (дії договору) на суму заборгованості, що суперечить правовій позиції викладеній у Постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. А тому, суд не може погодитись з таким розрахунком. Заборгованість відповідача за інфляційними втратами складає 768,91 грн, які розраховуються наступним чином: (99,30 (індекс інфляції липень 2018) : 100) x (100,00 (індекс інфляції серпень 2018) : 100) x (101,90 (індекс інфляції вересень 2018) : 100) x (101,70 (індекс інфляції жовтень 2018) : 100) x (101,40 (індекс інфляції листопад 2018) : 100) x (100,80 (індекс інфляції грудень 2018) : 100) x (101,00 (індекс інфляції січень 2019) : 100) x (100,50 (індекс інфляції лютий 2019) : 100) x (100,90 (індекс інфляції березень 2019) : 100) x (101,00 (індекс інфляції квітень 2019) : 100) x (100,70 (індекс інфляції травень 2019) : 100) x (99,50 (індекс інфляції червень 2019) : 100) x (99,40 (індекс інфляції липень 2019) : 100) x (99,70 (індекс інфляції серпень 2019) : 100) x (100,70 (індекс інфляції вересень 2019) : 100) x (100,70 (індекс інфляції жовтень 2019) : 100) x (100,10 (індекс інфляції листопад 2019) : 100) x (99,80 (індекс інфляції грудень 2019) : 100) x (100,20 (індекс інфляції січень 2020) : 100) x (99,70 (індекс інфляції лютий 2020) : 100) x (100,80 (індекс інфляції березень 2020) : 100) x (100,80 (індекс інфляції квітень 2020) : 100) x (100,30 (індекс інфляції травень 2020) : 100) x (100,20 (індекс інфляції червень 2020) : 100) x (99,40 (індекс інфляції липень 2020) : 100) x (99,80 (індекс інфляції серпень 2020) : 100) x (100,50 (індекс інфляції вересень 2020) : 100) x (101,00 (індекс інфляції жовтень 2020) : 100) x (101,30 (індекс інфляції листопад 2020) : 100) x (100,90 (індекс інфляції грудень 2020) : 100) x (101,30 (індекс інфляції січень 2021) : 100) x (101,00 (індекс інфляції лютий 2021) : 100) x (101,70 (індекс інфляції березень 2021) : 100) x (100,70 (індекс інфляції квітень 2021) : 100) x (101,30 травень : 100) = 1.21968803. 3 500 грн (сума боргу) х 1.21968803 (інфляційне збільшення) - 3 500 грн (сума боргу) = 768,91 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості 3 відсотки річних нараховані за період з 25.06.2018 до 25.05.2021 (а.с. 53 -60). Розрахунок заборгованості трьох процентів річних нараховано позивачем за формулою 3 500 (сума заборгованості) * 3% * 1066 (кількість днів) / 365 (днів) = 3 479,51 грн. Кількість днів за які позивач просить стягнути три процента річних складає 1066 днів (а.с. 43 - 52). Проте, суд не може погодитись з таким розрахунком. Після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме з 11.07.2018 до дня проведення розрахунку - 25.05.2021 (зазначеного позивачем у розрахунку) кількість днів становить 1050, а тому три проценти річних суд розраховує наступним чином: 3 500 (сума заборгованості) * 3% * 1050 (кількість днів) / 365 (днів) = 302,05 грн. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають до часткового задоволення у розмірі 768,91 грн, та в частині стягнення трьох процентів річних підлягають до часткового задоволення у розмірі 302,05 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором непогашеного тіла кредиту в розмірі 3 500,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 83,89 грн, пені в розмірі 1 411,11 грн, інфляційних втрат у розмірі 768,91 грн, трьох процентів річних у розмірі 302,05 грн, всього 6065,96 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Обґрунтованими суд вважає вимоги в розмірі 6065,96 грн, що складає 7,3 %, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача складає 165,71 грн. Іншу частину судового збору в розмірі 2 104,29 грн суд залишає за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial