Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Молчанова Н.В., звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 26.06.1996 року по 31.01.2006 року та з 26.03.2007 року по 25.12.2019, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. 10 січня 2022 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного, яким йому встановлено професійні захворювання: Хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). 03.02.2022 року він первинно був оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, де йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності з 28.01.2022 року безстроково, визнано первинно інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями з 28.01.2022 року безстроково, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі (медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування), рекомендовано «Д» невролога, терапевта. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 60 000,00 грн. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював у ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" з 26 червня 1996 року по 31 січня 2006 року та з 26 березня 2007 року по 25 грудня 2019 року звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.7-10). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 22 грудня 2021 року № 12/334 позивачу встановлено професійні захворювання - Хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.)- захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.20). Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 січня 2022 року, затвердженого 11 січня 2022 року Начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.Король, професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії (а.с.10-14). За висновком МСЕК серія 12ААА № 106410 від 03.02.2022р. позивачу вперше встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності (40% - хронічна п/кр радикулопатія, 25% - за хронічним бронхітом) з 28.01.2022 року безстроково, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування (а.с.15). Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААВ № 547721 від 03.02.2022р. позивачу первинно встановлена 3 група інвалідності за профзахворюваннями з 28.01.2022 року безстроково, рекомендовано «Д» терапевта, невролога (а.с.16). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), довідок МСЕК, випискою з медичної карти стаціонарного хворого, медичним висновком ЦЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання, повідомлення про професійне захворювання (отруєння), індивідуальної програми реабілітації інваліда. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 40 000 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надані наступні документи:договір про надання правової(юридичної) допомоги № 07/02/22 від 10.02.2022 року укладеного між Адвокатським бюро «Молчанової Наталії», в особі керуючого бюро-адвоката Молчанової Н.В. та [PERSON], актом наданих послуг про договору про надання правової (юридичної) допомоги № 07/02/22 від 10.02.2022 року; розрахунком витрат на правову допомогу по договору про надання правової(юридичної) допомоги № 07/02/22 від 10.02.2022 року; квитанцією про сплату 5000 грн за договором про надання правової (юридичної) допомоги № 07/02/22 від 10.02.2022 року. Процесуальним законодавством передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати, понесені стороною у зв`язку з наданням йому правної допомоги адвокатом. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 3 333,5 грн з розрахунку 66,67% х 5000 грн : 100% Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 66,67%, з розрахунку 60 000,00 грн - 100%, 40 000 грн - х%, х = 40 000 грн х 100% : 60 000,00 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 661,63 грн, з розрахунку 66,67 % х 992,40 грн : 100%. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial