Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 травня 2021 року у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень), проценти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривень), 3% річних у розмірі 18 грн. 08 коп. (вісімнадцять гривень вісім копійок) та судові витрати по справі, що складаються зі сплати судового збору і витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 11 травня 2021 року він надав Відповідачу грошову суму у розмірі 20 000 грн. про, що була написана розписка від 11 травня 2021 року. Крім цього, даною розпискою сторони погодили сплату процентів за користування коштами загальна сума яких складає 20 000 грн. На момент подання позовної заяви до суду, Позивач зазначає, що жодних коштів від відповідача отримано не було, що і стало причиною звернення до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 02.03.2022 року від представника позивача адвоката Савонік Наталії Ігорівни до суду надійшла заява , в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить задовольнити , розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заява про визнання позову в якій визнає позовні вимоги в частині щодо стягнення заборгованості у розмірі 20 000 грн., процентів у сумі 20 000 грн. за договором позики від 11 травня 2021 року, а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Відповідач просить суд ухвалити рішення яким позовні вимоги Позивача - задовольнити повністю. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 травня 2021 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 20 000 грн. Дана обставина підтверджується розпискою від 11 травня 2021 року, що була особисто написана Відповідачем. В розписці вказувалося, що Відповідач зобов`язується повернути кошти до 11 листопада 2021 року. Також, сторонами було погоджено, що Відповідач починаючи з 11 червня 2021 року зобов`язується виплачувати щомісячно відс отки у розмірі 4 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписи ст. 526 ЦК України, вказує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Частина 1 ст. 527 ЦК України, передбачає, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. Також, відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлюється форма договору позики : усна або письмова. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Боргова розписка в оригіналі надана та оглянута судом, приєднана до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі. Приписи ст. 1050 ЦК України, встановлюють, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що в межах даної справи на користь Позивача підлягають до стягнення кошти у розмірі 20 000 грн. - основного боргу за договором позики від 11 травня 2021 року та 20 000 грн. процентів за користування коштами відповідно до договору позики від 11 травня 2021 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає до стягнення 3% річних за користування коштами відповідно до договору позики від 11 травня 2021 року в сумі 18,08 грн. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Суду надано позивачем оригінал розписки, отже дана обставина підтверджує, що боргове зобов`язання не виконане, оскільки розписка не повернута боржнику. Судом не встановлено будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на добровільне виконання боржником своїх зобов`язань, відтак позовні вимоги є обгрунтованими та такими що підлягають до задоволення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 травня 2021 року: борг в сумі 20 000 (двадцять тисяч ) грн.. 00 коп., проценти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч ) грн.. 00 коп. ; 3% річних в сумі 18 (вісімнадцять) грн. 08 коп., проти чого не заперечив відповідач. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа N 755/9215/15-ц. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 02 березня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу. Суд, проаналізувавши дане клопотання з додатками, матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачу, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, участь у судових засіданнях вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс Позивач підлягає до задоволення частково. Хоча відповідач, своєю заявою від 15 лютого 2022 року визнав витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., суд вважає, що дана вимога може бути задоволена частково, виходячи з оцінки реальних затрат на надання правничої допомоги: консультація, підготовка та написання позову до суду у сумі - 1000,00 грн., оскільки написання позову протягом 4 годин ніякими доказами не доводиться. Справа розглядалася у відсутність сторін. Також суд враховує, що дана справа є малозначною, та в даній категорії справ стала юридична практика, окрім того, відповідач позов повністю визнав. Відповідно до ст. 141 ЦПК з Відповідача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 908,00 грн. на користь Позивача. На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України,

Outcome: approved