Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

1. 26 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру сплаченої суми державної допомоги на дітей одиноким матерям. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що у грудні 2019 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що право на отримання допомоги відповідачка втратила, у зв`язку з чим виникла переплата у такій допомозі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки надміру сплаченої допомоги в сумі 4 436,00 грн (а.с.а.с. 1 - 5). 2. 10 січня 2022 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 37). 3. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. 4. Судом було встановлено, що 20.12.2019 відповідачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в м. Дніпрі ради (правонаступником якого є позивач) із заявою про призначення їй державної допомоги на дітей одиноким матерям, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що має дохід, що не дозволяє самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей (а.с.а.с. 7 - 16). 5. Заяву було задоволено, і від 01.12.2019 відповідачці було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям, яку в подальшому було продовжено (а.с.а.с. 17 - 26). 6. У ході здійснення фінансово-економічного контролю був встановлений факт подання відповідачкою недостовірних даних - приховання факту наявності в сім`ї непрацюючої особи, яка не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна, не здійснює догляду, яка не сплатила або за неї не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців. 7. 12 жовтня 2020 року позивачем було складено повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми (а.с. 27). 8. Того ж дня позивачем було ухвалене рішення про встановлення переплати допомоги за період від 01.07.2020 по 31.07.2020 - 4 436,00 грн (а.с.а.с. 6, 28). 9. 22 березня 2021 року, 11.08.2021 та 19.10.2021 позивач звертався до відповідачки з письмовими вимогами про повернення безпідставно отриманих коштів, які відповідачка проігнорувала (а.с.а.с. 29 - 31). 10. Відповідно до статті 181 Закону України від 21.11.1992 №2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон №2811-ХІІ) право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. 11. Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». 12. Якщо одинока мати, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, то за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). 13. Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається. 14. Згідно з частинами першою, другою статті 22 Закону №2811-ХІІ одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. 15. Аналогічні положення містять у собі пункти 33 - 36, абзаци перший, другий пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (далі - Порядок). 16. За правилами, встановленими підпунктом 1 пункту 352 Порядку, допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах одинадцятому - п`ятнадцятому цього пункту). 17. Допомога на дітей одиноким матерям у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи, сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців; доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю I групи, за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства. 18. Частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 19. Судом встановлено, що відповідачка приховала факт наявності в сім`ї непрацюючої особи, яка не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна, не здійснює догляду, яка не сплатила або за неї не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців. 20. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 21. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. 22. За приписами пункту 1 статті 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 23. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. 24. Між тим, судом було встановлено, що відповідачка не повідомила позивача про факт наявності в сім`ї непрацюючої особи, яка не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна, не здійснює догляду, яка не сплатила або за неї не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців, що свідчить про її недобросовісність, у розумінні статті 1215 ЦК. 25. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 2 270,00 грн (а.с. 33). 26.

Outcome: approved