Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на його користь в твердій грошовій сумі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Вказав, що відповідач по справі є його батьком. Його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.10.2014. Після розірвання шлюбу батьків, він залишився проживати з матір`ю та знаходитись на її повному утриманні. В даний час він досяг повноліття та є студентом першого курсу (денна форма навчання) факультету іноземної філології (освітній ступінь магістр) Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова (спеціальність 014 Середня освіта. Мова і література. Англійська та китайська мови і зарубіжна література). Термін навчання 01.09.2021 - 30.12.2022 року. Самостійних заробітків немає, оскільки навчається на денній формі навчання, матір теж не може в повній мірі надати матеріальної підтримки, тому потребує матеріальної допомоги. Основі витрати йдуть на харчування, проживання та проїзду до місця навчання. Відповідач належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, так як він в даний час досяг повноліття. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. 14 лютого 2022 року через канцелярію суду позивач просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь в твердій грошовій сумі 2500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років та просив розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та визнав стягнення аліментів в сумі 1500 гривень, надалі в судовому засідання заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову обґрунтовуючи свої заперечення, що працює на сезонній роботі та вже з наступного місяця вже буде безробітний. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14.02.2001 відділом реєстрації актів громадського стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області. Батьки позивача перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.10.2014. Позивач є повнолітнім та є студентом першого курсу (денна форма навчання) факультету іноземної філології (освітній ступінь магістр) Національного педагогічного університету імені МЛІ. Драгоманова (спеціальність 014 Середня освіта. Мова і література. Англійська та китайська мови і зарубіжна література). Термін навчання 01.09.2021 - 30.12.2022 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 1245 від 29.11.2021. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вказане, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, бажання позивача отримувати кошти на своє утримання в твердій грошовій сумі, вік, його працездатність та матеріальне становище платника аліментів, доказів про незадовільний стан здоров`я відповідач до суду не надав, та обставини викладені вище, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 1700 грн., щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Суд вважає, що такий визначений розмір аліментів буде достатнім та справедливим. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати по справі становлять 908 грн. 00 коп. - судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений, однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 1700 грн., то відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 617,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial