Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом [PERSON] , однак у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, оскільки не знав про наявність заповіту. Тому [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 11 листопада 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалами суду від 06 та 30 грудня 2021 року задоволено клопотання позивача та його представника про витребування доказів. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Карун В. П. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області Ковальська Ю. О. у судове засідання не з`явилися, надіслала до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00034546153 від 12 січня 2022 року, наданим на виконання ухвали суду Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). За життя 28 жовтня 2013 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л. П. та зареєстрований у реєстрі за № 3077, за яким заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,73 га, що знаходиться на території Клубівської сільської ради, що підтверджується заповітом від 28 жовтня 2013 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 66745324 від 06 жовтня 2021 року. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 778537 [PERSON] на підставі рішення Клубівської сільської ради народних депутатів № 50 від 19 січня 2001 року належить земельна ділянка площею 2,73 Га, розташована на території Клубівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк Л. П. за № 362/02-14 від 22 грудня 2021 року, слідує, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 206/2021 на підставі заяви позивача [PERSON] . Водночас постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк Л. П. від 11 жовтня 2021 року відмовлено [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто судом встановлено, що позивач у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є за певних умов поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 629/1886/18 (провадження N 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17-ц (провадження N 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі N 209/1795/18 (провадження N 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі N 626/2055/18 (провадження N 61-17906св19). За обставинами справи позивач [PERSON] про існування заповіту, складеного [PERSON] на його ім`я дізнався лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] померла і спадщина відкрилася [INFO] , а тому шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що обчислений за правилами статей 253, 254 ЦК України, сплив 17 липня 2020 року. 08 листопада 2021 року [PERSON] звернувся з даною позовною заявою до суду. Оскільки [PERSON] не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved