Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Енерджі Плюс Україна», про стягнення коштів. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 13.10.2017 року між ТОВ «КУА «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. та зареєстровано в реєстрі за №3387. За цим договором сторони зобов`язалися в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого відповідач забезпечить введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності передає об`єкт у власність позивача. Об`єктом є двохкімнатна житлова квартира в будинку, що знаходиться в 6 під`їзді на 4 поверсі за будівельним номером [ADDRESS] , загальна проектна площа 73,79 кв.м. Також позивач зазначила, що на виконання даного договору сплатила забезпечувальний платіж на банківський рахунок ТОВ «КУА «Оптимум» у розмірі 1244233,63 грн. Оскільки відповідач не забезпечив виконання взятих на себе зобов`язань згідно умов договору, сторони вирішили розірвати договір. Так, 28.03.2019 року сторони підписали договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири та відповідачем повернуто позивачу 650000 грн. 12.06.2020 року між сторонами підписано додаток №1 до договору про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, згідно п.1 цього договору сторони дійшли згоди встановити термін повернення коштів в сумі 594233,63 грн. до 31.08.2020 року. З того часу відповідач так і не виконав умови ні договору про розірвання, ні додатку №1 до договору про розірвання, припинив повернення коштів забезпечувального платежу, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 594233,63 грн. Відзив на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11:30 год. 11.10.2021 року. 11.10.2021 року розгляд справи за клопотанням представника відповідача відкладено на 04.11.2021 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.00 год. 30.11.2021 року. 30.11.2021 року розгляд справи відкладено на 28.12.2021 року. 28.12.2021 року в судове засідання представник позивача адвокат Чорнейко О.І. підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судові засідання 11.10.2021 року, 04.11.2021 року, 30.11.2021 року 28.12.2021 року та 01.03.2022 року не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа ТОВ «Енерджі Плюс Україна» в судові засідання не з`являлася, про причини неявки не повідомила. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 13.10.2017 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Оптимум Класик» (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) та ТОВ «Енерджі Плюс Україна» (сторона 3) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 13.10.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. Згідно п.п.2.1, 2.2 предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта двох кімнатної житлової квартири в будинку, що знаходиться на 6 під`їзді на 4 поверсі за будівельним номером [ADDRESS] , загальна проектна площа 73,79 кв.м. за цим договором сторони зобов`язалися в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого сторона 1 забезпечить введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за стороною 1 на об`єкт, передає об`єкт у власність стороні 2 в порядку, що встановлений цим договором. Сторони погодили, що вартість (ціна продажу) об`єкта за основним договором дорівнює розміру забезпечувального платежу, що має бути сплачений стороною 2 згідно з розділом 4 цього договору. Також судом встановлено, що на виконання умов договору [PERSON] сплачено забезпечувальний платіж на банківський рахунок ТОВ «КУА «Оптимум» ПНВІФЗТ «Оптимум-Класик» у розмірі 1244233,63 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій №0.0.1007162697.1 від 10.04.2018 року та №0.0.1080530296.1 від 10.07.2018 року. 25.05.2018 року відбулася зміна назви Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Оптимум-Класик» на Пайовий не диверсифікований венчурний інвестиційний фонд закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», що підтверджується свідоцтвом №1748-1 про внесення інституту спільного інвестування до Єдиного державного реєстру інститутів спільного інвестування від 25.05.2018 року. 14.07.2018 року позивач уклала шлюб та після одруження змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2018 року). Як вбачається із договору розірвання від 28.03.2019 року , укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», що є правонаступником Пайового не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Оптимум Класик» (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) та ТОВ «Енерджі Плюс Україна» (сторона 3), попередній договір купівлі-продажу квартири розірвано. Згідно п.3 договору розірвання, сплачені позивачем за умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири, кошти, які станом на 28.03.2019 року складають 1244233,63 грн. відповідач зобов`язався повернути позивачу протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього договору, шляхом перерахування на банківські реквізити вказані позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув позивачу 650000 грн., що підтверджується банківською випискою з особового рахунку [PERSON] 12.06.2020 року між сторонами підписано додаток №1 до договору про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, згідно п.1 цього договору сторони дійшли згоди встановити термін повернення коштів в сумі 594233,63 грн. до 31.08.2020 року. Однак вказані кошти так і не повернуто, що й стало причиною звернення до суду. Судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито необхідних заходів для забезпечення права відповідача подати відзив на позовну заяву, приймати участь в судовому засіданні та надати суду усні пояснення по суті справи, докази. Однак, відповідач відзиву на позов не надіслав, в судових засіданнях участі не брав. Третя особа ТОВ «Енерджі Плюс Україна» пояснення чи заперечення щодо позовних вимог не надіслала, в судових засіданнях також участі не брала. Норми права,які\~підлягають застосуванню\~при вирішенні\~спору та мотиви їх застосування. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст.655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відносини з укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна регулюються ст.\~635\~ЦК України та параграфом 1 Глави 54 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно положень ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно до ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що невстановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок невстановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору невстановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо іншене встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Оскільки з положень ст. 635 ЦК України не вбачається будь-яких обмежень щодо виду або предмету договору, який можуть зобов`язатися укласти сторони у майбутньому на підставі попереднього договору, тому така домовленість може бути досягнута сторонами щодо будь-яких договорів: про відчуження майна (у тому числі нерухомого), надання послуг, виконання робіт, надання майна в найм тощо. Таким чином, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно із ч. 1 ст.\~598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що ТОВ\~«КУА «Оптимум»,\~що діє\~за рахунок\~та в\~інтересах Пайового\~недиверсифікованого венчурного\~Інвестиційного фонду\~закритого типу\~«Львівська Мрія\~Інвест»,\~не забезпечила\~виконання взятих\~на себе\~зобов`язань\~згідно умов\~попереднього договору,\~а відтак\~28.03.2019\~року між\~позивачем [PERSON] \~та відповідачем\~ТОВ «КУА\~«ОПТИМУМ»,\~що діє\~за рахунок\~та в\~інтересах Пайового\~недиверсифікованого венчурного\~Інвестиційного фонду\~закритого типу\~«Львівська Мрія\~Інвест»,\~та третьою\~особою ТОВ\~«Енерджі Плюс\~Україна» підписано\~договір про\~розірвання попереднього\~договору купівлі-продажу\~квартири. Також з матеріалів справи вбачається, що сторони погодили графік повернення коштів за внесеним попереднім договором. Так, відповідачем повернуто 650000 грн., а решту суми повинна бути повернута до 31.08.2020 року. Враховуючи, що сторони погодили строк повернення коштів до 31.08.2020 року, відповідач повинен був повернути ці кошти добровільно до вказаної дати, однак не повернув, відтак з 01.09.2020 року йому обґрунтовано нараховуються 3% річних та інфляційні втрати, як це передбачено за прострочення виконання грошового зобов`язання. Період з 01.09.2020 року по 31.07.2021 року містить 334 календарних днів, а отже три відсотки річних у даному випадку становить 15877,92 грн. ((594233,63 х 334 х 3) / 100 / 365). За розрахунком суду, інфляційне збільшення боргу за період з 01.09.2020 року по 31.07.2021 року складає 62119, 80 грн., однак позивачем вказано інфляційні втрати у розмірі 61206,06 гривень. Враховуючи те, що суд при вирішенні спору не може виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають втрати від інфляції за час прострочення у розмірі 61206,06 грн. Крім того, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи(послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. За розрахунком суду, пеня за прострочення за період з 01.09.2020 року по 31.07.2021 року складає 595 422 097 грн., однак позивачем вказано пеню у розмрі 17827, 01 грн., яку суд вважає співмірною із заявленими вимогами та відповідає принципу рівності сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши наданий позивачем розрахунок та враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором про розірвання попереднього договору від 28.03.2019 року не виконав, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню 594233,63 грн.; інфляційні втрати у розмірі 61206,06 грн.; 3% річних від простроченої суми заборгованості розміром 15877,92 грн. та пеню у розмірі 17827,01 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки, позивач, на підставі п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, суд прийшов до переконання про стягнення такого з відповідача в дохід держави в розмірі 6891, 45 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved