Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач по справі [PERSON] значиться зареєстрованою у вказаному вище житловому будинку, оскільки вона співмешкала з її сином [PERSON] , які мешкали у м. Одесі на орендований квартирі, але більше трьох років наразі разом не проживають. За весь час реєстрації за зазначеною адресою відповідач в житловому будинку не проживала та не користувалася ним, а також не брала участі в оплаті комунальних послуг. Таке становище завдає позивачці певних незручностей, а саме вона змушена за відповідача сплачувати певні комунальні послуги. У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивачка та її представник до судового засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за їх відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання судовою повісткою за місцем офіційної реєстрації, але на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В подальшому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON] (а.с.9). Відповідачка [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою у житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з центру надання адміністративних послуг Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області (а.с.22). Також, з показів свідків [PERSON] (а.с. 13) та [PERSON] (а.с. 16) вбачається, що [PERSON] , [INFO] у житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , ніколи не мешкала за зазначеною вище адресою. Згідно довідки Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №255 від 08.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою у ужитловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не мешкає (а.с.12). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надав суду ніяких доказів з приводу збереження за ним права користування житловим приміщенням. Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачка понад шість місяців відсутня за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, будинком не цікавиться. На підставі викладеного,

Outcome: approved