Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач) з вимогами: - визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) в розмірі 3,94 умовних кадастрових гектари на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, яка перебувала у КСП «Правда» і згідно сертифіката ВН №0105446 зареєстрованого за №417 від 07.11.2000 належала [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер [PERSON] , який являвся чоловіком позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на певне майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,94 умовних кадастрових гектари на території Трощанської сільської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, яка перебувала у КСП «Правда». Після його смерті спадщину прийняла позивач, оскільки протягом шести місяців фактично втупила в управління і володіння спадковим майном. Однак оформити спадщину позивач не може, оскільки оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я [PERSON] був втрачений. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса позивачу було повідомлено, що за таких обставин оформити спадщину є неможливим. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 04.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак на адресу суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову в повному обсязі, розгляд справи просили проводити без участі представника. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у позовній заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6), який являвся чоловіком позивача, що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Згідно інформації витребуваної судом від Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ВН №0105446 виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №314 від 30.10.2000, в підтвердження чому є лист Відділу у Липовецькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 7), з якого також слідує, що розмір земельної ділянки визначено 3,94 в умовних кадастрових гектарах, державний акт на ім`я [PERSON] не виготовлявся. Дана земельна частка (пай) перебувала у КСП «Правда». Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, оскільки протягом шести місяців фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 8). Однак оформити спадщину позивач не може, оскільки оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я [PERSON] був втрачений. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса позивачу було повідомлено, що за таких обставин оформити спадщину є неможливим. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). В силу вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті (ст. 531 ЦК Української УРСР). Судом встановлено, що спадщину прийняла спадкоємець першої черги, а саме його дружина, оскільки протягом шести місяців вона фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування. Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як було встановлено судом, при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріусом було відмовлено з підстав втрати оригіналу правовстановлюючого документу. Разом з тим, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв`язок є достатнім для констатації факту порушення прав позивача. Разом з тим, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову, а у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовної вимоги, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved