Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій вказує, що перебував у шлюбі з [PERSON] до 2017 року. Після розірвання шлюбу проживають окремо, спільного побуту не ведуть, спільного майна не мають, є батьками [PERSON] , [INFO] , який навчається в м. Києві. Вказав, що починаючи з жовтня 2021 року колишня дружина [PERSON] вчиняє щодо нього та членів його родини психологічне насильство, надсилає повідомлення з образами, погрозами та нецензурною лексикою за допомогою соціальної мережі Viber зі свого номеру [NUMBER] . Також [PERSON] , переслідуючи мету принизити його та зіпсувати ділову репутацію, направила лист роботодавцю за місцем роботи заявника, в якому просила надати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, вказала неправдиві відомості, надумані обставини та перекручені факти щодо його приватного життя, також за місцем його роботи поширювала серед колег неправдиву інформацію, роздавала листівки з неправдивими відомостями щодо нього. Внаслідок цього він зазнав принижень та моральних страждань. Останнім часом агресивна поведінка [PERSON] свідчить про явну загрозу життю та здоров`ю його та інших членів родини. Зазначив, неодноразово звертався до поліції з заявою про вчинення домашнього насильства колишньою дружиною. Просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 м до місця до перебування [PERSON] . [INFO] та переслідування його; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , [INFO] , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , [INFO] , або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування з постраждалим [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04.02.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання. Представник [PERSON] адвокат Сидоренко І.О. надала письмове заперечення проти заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, зазначила, що проаналізувавши аргументи [PERSON] , викладені в заяві, та додані до неї докази, вважає, що заява є необґрунтованою, безпідставною, не підтвердженою жодними належними та допустимими доказами, а відтак такою, що задоволенню не підлягає. Доказів того, що [PERSON] вчиняє відносно заявника психологічне насильство "починаючи з жовтня 2021 року" не надано, як і відсутні докази системності вчинення нею будь-якого з проявів домашнього насильства відносно колишнього чоловіка, завдання шкоди його психічному здоров`ю, та інших дій, які викликали у заявника побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, що є необхідною складовою об`єктивної сторони психологічного насильства. Також відсутні докази того, що [PERSON] поширювала серед колег колишнього чоловіка неправдиву інформацію відносно нього та роздавала листівки з неправдивими відомостями. Факт звернення [PERSON] до органів поліції 26.11.2021 року та 29.11.2021 року не свідчить про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки суду не надано постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. По факту звернення заявника до поліції з заявою про вчинення відносно нього домашнього насильства [PERSON] надане пояснення, в якому вона зазначила, що пов`язує такі дії колишнього чоловіка з помстою їй за принципову позицію, яку вона проявляла у вирішенні сімейних спорів між ними як колишнім подружжям з приводу виховання та матеріального забезпечення спільного сина. До того ж, нею попередньо подавалася заява про вчинення психологічного насильства [PERSON] по відношенню до свого сина, проте провадження по справі було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Матеріали заяви не містять оцінки ризиків, проведеної поліцейським уповноваженим підрозділом органу Національної поліції України за фактом вчинення домашнього насильства, що унеможливлює здійснення такої оцінки судом. Сам заявник вказує на те, що до поліції звертався 26.11.2021 року та 29.11.2021 року, а подана до суду заява про видачу обмежувального припису датована 31.01.2022 року, тобто, більше ніж через два місяці з моменту звернення до поліції, при цьому, жодного обґрунтування того, що заінтересованої особою вчинялися відносно нього якісь протиправні дії впродовж цього часового проміжку, ним не надано, а вказівка про те, що [PERSON] може переслідувати його як на роботі, так і за місцем проживання, ґрунтується виключно на припущеннях заявника. Заявником не доведено ризиків, які можуть настати у разі незастосування стосовно заінтересованої особи обмежувального припису, а з приєднаних ним до заяви копій повідомлень взагалі неможливо однозначно встановити ні відправника та отримувача, ні дату і час їх надіслання. У порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, заявником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] психологічного насильства стосовно нього, а також ризиків настання насильства у майбутньому, у зв`язку з чим він не набув пріоритетного права на дієвий, ефективний та невідкладний захист засобом видачі обмежувального припису та застосування у відношенні до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження прав. Просила у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] відмовити за її недоведеністю. Заявник [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] та представник Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, що не перешкоджає можливості вирішення заяви по суті. Представник [PERSON] адвокат Сидоренко І.О. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала з підстав, наведених у письмовому запереченні, просила відмовити у її задоволенні у зв`язку з недоведеністю. Суд, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, проаналізувавши надані докази та докуменети, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний, та з 2018 року проживають окремо. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи вимоги\~про встановлення\~обмежувального припису\~щодо колишньої\~дружини [PERSON] ,\~заявник вказував\~про те,\~що з\~жовтня 2021\~року вона\~вчиняє щодо\~нього та\~членів його\~родини психологічне\~насильство,\~надсилає повідомлення\~з образами,\~погрозами та\~нецензурною лексикою\~за допомогою\~соціальної мережі\~"Viber"\~зі свого\~номеру [NUMBER] ,\~а переслідуючи\~мету принизити\~та зіпсувати\~його ділову\~репутацію,\~направила лист\~роботодавцю за\~місцем роботи\~заявника,\~в якому\~звернулася з\~проханням надати\~матеріальну допомогу\~на повнолітнього\~сина,\~вказала неправдиві\~відомості,\~надумані обставини\~та перекручені факти щодо його приватного життя, Крім того, за місцем роботи поширювала серед колег неправдиву інформацію, роздавала листівки з неправдивими відомостями щодо нього. На підтвердження викладених у заяві обставин заявником надано суду ряд документів. Так, суду надано заяву [PERSON] від 07.10.2021 року, адресовану начальнику відділу персоналу ТОВ "104.ЮА", де працює [PERSON] , в якій вона просила надати допомогу коштами сину та зазначила негативні відомості щодо приватного життя заявника, а також щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо їх спільного сина, приниження дитини в період спільного проживання з батьком, що призвело до погіршення психологічного та фізичного стану. При цьому, факт написання такого листа [PERSON] не спростувала й власне не висловила і своїх відповідних заперечень. Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не\~може зазнавати\~втручання в\~його особисте\~і сімейне\~життя,\~крім випадків,\~передбачених Конституцією\~України. По факту неодноразового вчинення психологічного насильство\~з боку\~ [PERSON] \~заявником [PERSON] \~надано суду\~його звернення\~до Відділення\~поліції №\~1\~Полтавського РУП\~ГУНП в Полтавській області 26.11.2021 року та 29.11.2021 року, в яких повідомляв про вчинення домашнього насильства колишньою дружиною щодо нього та членів його сім`ї пов`язані з надсиланням повідомлень в мережі "Viber" образливого та принизливого характеру з висловлюванням погроз, а також щодо вимагання коштів, - протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.11.2021 року, письмовим поясненням [PERSON] від 26.11.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.11.2021 року, письмові пояснення [PERSON] від 22.11.2021 року та від 29.11.2021 року, талон-повідомленням Єдиного обліку № 9899 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.11.2021 року та талон-повідомленням Єдиного обліку № 9963 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.11.2021 року. Згідно змісту листа Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за вих. № 10700/115/101/4 від 06.12.2021 року, адресованого [PERSON] , вбачається, що його звернення по факту неправомірних дій з боку [PERSON] було зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ЄО № 29868 від 29.11.2021 року. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заяву розглянуто відповідно до ЗУ "Про звернення громадян", ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАБ № 134648, який направлено на розгляд до суду та винесено ТЗПСК серії АА № 251812 від 29.11.2021 року на 7 діб. Також 29.11.2021 року старшим інспектором СПДНВП Полтавського РУП видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 251812, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства психологічного характеру відносно колишнього чоловіка [PERSON] , що виражалися в погрозах та словесних образах, - застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника, а саме: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 7 діб з 16 год. 15 хв. 29.11.2021 року по 16 год. 15 хв. 06.12.2021 року. Як вбачається з смс-переписки в додатку "Viber" за період з 28.01 та до __.11 року, приєднаної позивачем до заяви, з мобільного номеру [NUMBER] , яким користується [PERSON] (що об`єктивно підтверджується наявними у справі даними), надсилаються повідомлення образливого характеру з погрозами застосування фізичного насильства, що містять ненормативну лексику, а також образливі та принизливі слова і фрази, серед інших такі образи як: "ТВАРИ", " [PERSON] ", та висловлює погрози: "Я вам уродам организую праздники", "Уничтожу мразь", "Я вас всех закопаю", "Жизни тебе спокойной не будет", "Да я вам постреляю всех", "Жди меня сука везде". При цьому, зміст такої переписки свідчить про те, що вона адресована колишньому чоловіку, яким є заявник [PERSON] , та стосується його сестер та батьків. На переконання суду, надані заявником докази об`єктивно підтверджують, що [PERSON] систематично протягом певного досить значного періоду часу ображає заявника та членів його родини, погрожує в тому числі фізичною розправою в текстових смс повідомленнях. Обґрунтовуючи заперечення проти застосування обмежувального припису, представник заявника вказувала в судовому засіданні на те, що приводом до звернення [PERSON] з заявою до суду стала принципова позиція колишньої дружини [PERSON] при вирішення сімейних спорів, в тому числі питань щодо матеріального утримання їх спільного сина, а також застосування заявником домашнього насильства по відношенню до дитини. [PERSON] зі свого боку надано суду ряд документів, в тому числі копії медичної документації сина [PERSON] , [INFO] , копію рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 09.12.2021 року в справі № 553/771/21 за її позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та копію ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 10.01.2022 року про ухвалення додаткового рішення, копію мирової угоди по справі № 553/2901/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Разом з тим, вказані документи, на переконання суду, не доводять та не спростовують обставини, які є предметом розгляду в даній справі. Вони об`єктивно підтверджують факт існування сімейних спорів між [PERSON] та [PERSON] та результати їх судового вирішення, незадовільний стан здоров`я спільного сина, проте не можуть бути визнані належною підставою, що виправдовує висловлювання погроз та образ у телефонній переписці, розповсюдження обставин особистого життя заявника шляхом звернення з листами на адресу керівництва за його місцем роботи. Представник [PERSON] вказувала на те, що остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами по факту того, що [PERSON] вчиняє відносно колишньої дружини та їх сина домашнє насильство. На підтвердження даних обставин [PERSON] надала суду ряд документів, в тому числі дві заяви від 25.10.2021 року, адресовані т.в.о. начальника відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, письмові пояснення сина [PERSON] від 16.03.2021 року, заяву від 09.03.2021 року, адресовану Службі у справах дітей, та відповідь даної служби за вих. № 07.1-31/115 від 09.03.2021 року, талони-повідомленням Єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію № 4611, № 5136, № 8999, № 9000, № 9001, № 10316, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.02.2021 року, постанову Ленінського районного суду від 14.05.2021 року в справі № 553/634/21 відносно [PERSON] , якою закрито провадження відносно заявника за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2021 року за скарго [PERSON] на бездіяльність Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Заяву (скаргу) на бездіяльність поліції від 22.03.2021 року, лист Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за вих. № 2028/115/101/01-2021 від 10.03.2021 року, довідку травматологічного пункту КП "1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" № 1190 від 01.02.2021 року, щодо отримання нею тілесних ушкоджень, а також скріншоти смс-повідомлень, з номера мобільного телефона [NUMBER] . Аналіз цих документів, на переконання суду будь-яким чином не спростовує достовірність тих обставин, якими заявник [PERSON] обґрунтовує вимоги у даній справі. Питання вчинення ним самим по відношенню до колишньої дружини чи сина дій, що можуть бути кваліфіковані як домашнє насильство, має вирішуватись у процесуальному порядку, визначеному чинним законодавством України та в будь-якому випадку не спростовує факт вчинення домашнього насильства по відношенню до нього з боку [PERSON] . Факт відсутності судового рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не свідчить про відсутність підстав для видачі обмежувального припису щодо неї, позаяк вирішення даного питання здійснюється судом на підставі доказів, наданих учасниками справи у даній справі, та встановлених під час судового розгляду справи фактичних обставин. Враховуючи вище наведене, надані [PERSON] документи не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами в даній справі. Як встановлено в п. 3 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству", під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальним приписом можуть бути визначені один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачених в ч. 2 ст.\~26 Закону\~України "Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству", зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Відповідно до положень ч. 4 вказаного Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про запобігання та проти дію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. За змістом норми п.п. 14, 17 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обставини, якими заявник обґрунтовує вимогу про видачу тимчасового обмежувального припису щодо колишньої дружини [PERSON] , свідчать про те, що вона вчиняє психологічне насильство щодо [PERSON] , регулярно надсилає повідомлення з образами, погрозами та нецензурною лексикою, за місцем роботи заявника розповсюджує негативні відомості щодо його приватного (особистого) життя заявника. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відтак, з одного боку з огляду на характер вчиненого насильства у сім`ї держава зобов`язана сприяти припиненню домашньому насильству, наданню допомоги та захисту постраждалої особи, відшкодуванню їй завданої шкоди (п. 12 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству), з іншого, забезпечити належне розслідування випадків домашнього насильства з метою притягнення, в разі обґрунтованих підстав, до відповідальності кривдників, обумовити зміну їхньої поведінки. На рівні з заходами відповідальності, заснованими згідно з положеннями\~Кримінального Кодексу України, Кодексу України про адміністративне правопорушення, є необхідним застосування відповідних програм для кривдників як комплексу заходів, що спрямовані на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків. Суд зазначає, що обмежувальні заходи для кривдника в значній мірі пересікаються з відповідними правами, визначеними "Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод", зокрема: його правом на справедливий суд, що гарантує швидкий та неупереджений розгляд справи з ухваленням остаточного рішення як умови правової визначеності в можливих спірних відносинах; правом на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, яке за приписами ст. 8 Конвенції передбачає обов`язок органів державної влади здійснити втручання у здійснення цього права згідно лише згідно із законом для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб; правом на вільне володіння майном (ст. 1 протоколу 1 Конвенції). У своїй постанові № 766/13927/20-ц Верховний Суд зазначив, що "у пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких насідків його вчинення, а також смерті такої особи". Крім того, Верховний Суд зазначив, що "враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи мало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Суд зазначає, що існування домашнього насилля, а також рівень загрози відносно потерпілих не обмежується оцінкою доказів (речових, письмових, електронних) на предмет підтвердження відповідних фактів, а здійснюється судом у взаємній прив`язці до виявлених на час розгляду справи додаткових даних, заснованих, зокрема, на поясненнях учасників, їх емоційного стану у цей час, виказаних хвилювань та побоювань. При вирішенні питання видачі обмежувального припису пріоритетним слід вважати безпеку особи-потерпілої, упередження загроз домашнього насильства. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, з урахуванням оцінки виниклих між учасниками конфлікту стосунків, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису і його права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки він дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а його кривдником є заінтересована особа [PERSON] . На підставі аналізу досліджених судом доказів у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту застосування психологічного насильства до заявника з боку колишньої дружини [PERSON] , що виражається у зверненні з письмовою заявою за місцем роботи заявника з відомостями про особисто життя останнього, а також веденні переписки за допомогою мобільного телефону з погрозами та образами, та оцінюючи встановлені під час розгляду справи обставини, вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження вчинення аналогічних дій з боку [PERSON] та настання негативних наслідків їх вчинення щодо постраждалої особи і такі ризики є реальними. А тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви в частині необхідності видачі обмежувального припису відносно з [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження її прав як кривдника та покладення на неї обов`язків, встановлених в п.п. 3, 6 ч. 2\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Поряд з цим, суд вважає, що для забезпечення досягнення мети вищевказаних заходів, оптимальним є їх застосування на строк 3 місяця, що, на думку суду, може стати достатнім часом для усунення ризиків продовження вчинення домашнього насильства щодо заявника у формі та у спосіб, встановлені судом. Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи та встановлених взаємовідносин сторін, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення тимчасових обмежень у виді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та наближатись до його житла ближче ніж на 100 м, наближатись ближче ніж на 100 м до місця до перебування [PERSON] та переслідувати його, особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо він за власним бажанням перебуває у невідомому їй місці, переслідувати його, оскільки судом не встановлено підстав для застосування таких обмежень й існування відповідних ризиків і загроз для заявника з боку [PERSON] , запобігання яким можливе шляхом застосування таких заборон. Враховуючи вищенаведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що заява\~ [PERSON] підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial