Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 29.09.2015 р. Від шлюбу дітей не мають. Починаючи з грудня 2015 р. шлюбні стосунки з відповідачем були фактично припинені та наміру їх поновлювати вона не має. Позивач вказує, що вона переконана що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Втрачено відчуття взаємної поваги, бажання піклуватися один за одного. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення з відповідачем не можливе. Позивач вказує, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин оскільки спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, більше трьох років з відповідачем не проживає та не підтримує з ним контактів. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 29.09.2015 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районні Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1610. Від спільного проживання в шлюбі сторони дітей не мають. Спільне життя сторін видалось невдалим. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, в сім`ї виникали непорозуміння, що призвело до поступово погіршення сімейних стосунків, тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують контактів. Позивач миритися з відповідачем не бажає оскільки це суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї \~немає.

Outcome: approved