Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником вказаного житлового будинку за зазначеною вище адресою. Відповідач є її колишньою невісткою та разом з її сином - [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою. Син позивача та [PERSON] припинили шлюбні відносини з 2016 року та з цього часу відповідач не проживає за даною адресою, будинком не цікавиться, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, її особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача в будинку створює [PERSON] перешкоди в користуванні житловою площею, а саме остання здійснює плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача та не має можливості повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг, а тому вона звернулася з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Данової Н.С. до суду надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання без її участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом надсилання судової повістки за місцем реєстрації, проте до суду повертаються конверти з відміткою «не проживає за вказаною адресою». Правом подання відзиву відповідач не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому розгляд справи проведено без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності житлового будинку від 25.10.2001 № [NUMBER] власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2006, виданого Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з довідки Первозванівської сільської ради від 07.10.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 26.07.2001 (а.с.10). Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується відповідями, наданими на запити суду УДМС в Кіровоградській області та Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, як органами реєстрації місця проживання. (а.с.17-28). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.10.2021, який підписаний [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з серпня 2016 року фактично не проживає [PERSON] . Підписи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] посвідчені секретарем Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Лещенко В. (а.с.11). Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] як власник будинку за адресою:[ADDRESS] , має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. Оскільки, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних на те причин не проживає в будинку за адресою своєї реєстрації, і даний факт не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що відповідач не вносив плату за користування житлом і за комунальні послуги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування відповідним жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved