Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 48 088.57 гривень та\~ суму судових витрат у розмірі 2 270.00 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2018 року між ним, позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг за №1833940374667 на суму 2 000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.00 гривень за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту, пені та відсотків нарахованих за користування кредитом\~ відповідач належним чином не виконала, в зв`язку з чим у неї перед позивачем станом на 27.10.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 06.12.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 28.12.2021 року о 15:00 годині (а.с.70), та повідомлено сторін по справі (а.с.71). Цією ж ухвалою за клопотанням позивача витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію, що стосується предмету спору. Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. Ухвалою суду від 28.12.2021 року судовий розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін по справі та ненаданням інформації АТ КБ «ПриватБанк», та повторно призначено на 24.01.2022 року о 09:00 годині (а.с.81), про що повідомлено сторін по справі. Вдруге витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію, що стосується предмету спору. 29.12.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надіслав заяву про неможливість надання запитуваної інформації, оскільки не вдалося ідентифікувати особу за наданими відомостями (а.с.88, 90). 24.01.2022 року представник позивача надіслав клопотання про відкладення судового розгляду, та надав паспортні дані та ідентифікаційний код відповідача для необхідності витребування інформації з АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.94-95). 24.01.2022 року судовий розгляд відкладено та повторно призначено на 23.02.2022 року о 09:00 годині (а.с.97). В котрий раз витребувано інформацію з АБ КБ «ПриватБанк» щодо клієнта [PERSON] 17.02.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав суду інформацію щодо відповідача [PERSON] на виконання ухвали суду (а.с.106-108). В судове засідання 23.02.2022 року: Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, в позовній заяві просив провести судовий розгляд без участі представника (а.с.4), крім того на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.10, 78). Відповідач в судове засідання не прибула, повідомлялась за адресою свого постійного місця\~ реєстрації: [ADDRESS] (а.с.77,93,103-104), що підтверджується довідкою старости с. Виноградівка Болградської міської ради Одеської області (а.с.69). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). Повідомлення про судові засідання на 28.12.2021 року, на 24.01.2022 року відповідачем було отримано (а.с.77, 93) Однак, повідомлення на 23.02.2022 року повернулося до суду з відміткою листоноші, що «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.103-104). Разом з цим, судне одноразово повідомляв відповідача шляхом розміщення оголошення про судове засідання по даній справі на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.88, 100). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлена належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву\~ щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві,\~ до суду наданих нею не було. \~ \~ \~ \~ Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.10). Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані\~сторонами документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд прийшов\~до висновку\~ часткове\~задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року між ТОВ «Прості заяйми» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №1833940374667, у режимі онлайн шляхом заповнення її в електронній формі, відповідно до якого остання просить ТОВ «Прості Займи» надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 2000 грн. строком на 16 днів зі сплатою процентів за користування кредитом або 40,00 грн. в день (а.с.11). В інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу №1833940374667 від 05 грудня 2018 року містяться дані [PERSON] , її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 51, останні чотири цифри 9244 (а.с.12). Крім того, у п.п.4-6 заяви-анкети міститься підтвердження [PERSON] , що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості Займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через СМС на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №799 від 03 листопада 2021 року на банківську кредитну картку № [NUMBER] були перераховані кошти: - в сумі 2000 грн., час запиту 05 грудня 2018 року 15:22:19; -в сумі 20,00 грн, час запиту 23.12.2018 року 12:39:34; -в сумі 150,00 грн, час запиту 20.02.2019 року 11:11:42 (а.с.13,14). Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансових послуг №1833940374667 від 05 грудня 2018 року, наданого ТОВ «Прості Займи», станом на 27 жовтня 2021 року розмір заборгованості за вказаним договором становить 48088,57 гривень., з яких: 2000 грн. - тіло кредиту, 42320,00 грн. - проценти за користування кредитом, 830 грн. - пеня, 928 грн. - інфляційні втрати, 2010,57 грн. - 3% річних від простроченої суми (а.с.15-21, 22-31, 32-41). Відповідно до ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 цього Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики\~2000.00 гривень\~ (а.с.32) та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 05 грудня 2018 року по 20 грудня 2018 року\~640.00 гривень. Оскільки заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 2 000 гривень і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками слід зазначити, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 05 грудня 2018 року по 20 грудня 2018 року\~ підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 20 грудня 2018 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст.1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (16 днів), тобто до 20 грудня 2018 року в розмірі 640.00 гривень (40 гривень в день), після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 05 грудня 2018 року по 27 жовтня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми процентів за користування позикою в межах строку кредитування, такі вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч.2\~ст.625 ЦК України, штрафних санкцій, а саме індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 05 грудня 2018 року по 27 жовтня 2021 року, індекс інфляції за весь період прострочення становить\~928,00 грн, 3% річних від простроченої суми за цей період становить\~2010,57 грн. Проте суд не в повній мірі погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» було враховано відсотки за користування кредитом, нараховані за період з 05 грудня 2018 року по 27 жовтня 2021 року. Три проценти\~річних від\~простроченої суми\~грошового зобов`язання за період з 21 грудня 2018 року (дата, з якої розпочинається користування невиконаним грошовим зобов`язанням) по 27 жовтня 2021 року (дата, станом на яку згідно розрахунку визначено розмір позовних вимог) складають 225,88 гривень, виходячи з обрахунку: 2 640,00 грн х 3 % : 365 днів х 1041 день = 225,88 гривень. Індекс інфляції за період з 21.12.2-018 року по 27.10.2021 року на загальну суму заборгованості 2\~640.00 гривень становить 489.06 гривень, виходячи з наступного: приймається індекс інфляції за вказаний період: січень 2019 - 101,00, лютий 2019 - 100,50, березень 2019 -100,90, квітень 2019 - 101,00, травень 2019 - 100,70, червень 2019 - 99,50, липень 2019 - 99,40, серпень 2019 - 99,70, вересень 2019 - 100,70, жовтень 2019 - 100,70, листопад 2019 - 100,10, грудень 2019 - 99,80, січень 2020 - 100,20, лютий 2020 - 99,70, березень 2020 -100,80, квітень 2020 - 100,80, травень 2020 - 100,30, червень 2020 - 100,20, липень 2020 - 99,40, серпень 2020 - 99,80, вересень 2020 - 100,50, жовтень 2020 - 101,00, листопад 2020 - 101,30, грудень 2020 - 100,90, січень 2021 - 101,30, лютий 2021 - 101,00, березень 2021 101,70, квітень 2021 - 100,70, травень 2021 - 101,30, червень 2021 - 100,20, липень 2021 - 100,10, серпень 2021 - 99,80, вересень 2021 - 101,20, жовтень 2021 - 100,90. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x = 1.18524985 Інфляційне збільшення: 2 640,00 x 1.18524985 - 2 640,00 = 489,06\~гривень. Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка є доведеною та підлягає стягненню з відповідача, становить 2\~640\~гривень (2000 грн + 640 грн), то втрати від інфляції за весь період прострочення (з 21 грудня 2018 року по 27 жовтня 2021 року = 1042 дня) становлять 489.06 гривень, а 3% річних за цей період від простроченої суми боргу складає 225,88 гривень. За таких обставин, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов у межах заявлених позивачем позовних вимог, стягнути з неї на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором № 1833940374667 від 05 грудня 2018 року, яка виникла станом на 27 жовтня 2021 року, в загальному розмірі 4\~184.94 гривень, що складається з: 2000.00 гривень\~- заборгованість за тілом кредиту, 640.00 гривень\~заборгованість за відсотками, 830.00 гривень\~ пеня, 489.06 гривень - індекс інфляції, 225.88 гривень\~- 3 % річних від простроченої суми. Щодо судових витрат: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Загальна сума заявлених вимог складала 48 088,57 гривень, судовий збір сплачений в сумі 2270.00 гривен (а.с.5). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 4184.94 гривень (заборгованість за тілом кредиту). Здійснюючи розрахунок судового збору, суд бере до уваги висновок ВС викладений в постанові від 27.08.2020 року справа №188/1815/17. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Прості займи» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 195.85\~гривень (розмір заявлених вимог 48088,57 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 4148.94 гривень (8%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2270.00 гривень (2 270.00 грн х 4148.94 грн : 48088.57 грн = 195.85 гривень). На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial