Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом у якому просила звільнити від арешту, накладеного постановами Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) майно належне їй та її померлому чоловіку [PERSON] , а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона постійно мешкає та зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана у 1995 році її чоловіком [PERSON] . Вказана квартира є спільною сумісною власністю позивача та її чоловіка [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку із чим позивач, бажаючи переоформити спадщину наприкінці осені 2021 року, звернулась до нотаріуса. Від нотаріуса позивач дізналась про те, що на квартиру накладено арешт. При зверненні до відділу ДВС позивачу було надано лист-відмову в якому вказано, що у відділу відсутні виконавчі документи у відповідності до яких було накладено обтяження на все майно, що належить позивачу та її померлому чоловіку, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. У зв`язку із наведеним позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надала суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представника до суду не направив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 1094 (а.с.14) [PERSON] є власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 грудня 1995 року, посвідченого нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори за № 1-6687 (а.с.12-13). Згідно довідки, виданої 09.06.2021 року за № 188646 Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в КП ДОР "Криворізьке БТІ" на праві приватної власності в реєстровій книзі 7/2П, сторінка 596, запис 4176 на ім`я: [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.12.1995 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-6687 (а.с.66). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 2129 (а.с.10). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. була заведена спадкова справа № 76/2021, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 65091397 від 08.06.2021 року (а.с.11). З листа приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. від 18.10.2021 року вбачається, що за відомостями спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] станом на 18.10.2021 року єдиним спадкоємцем після смерті останнього є дружина померлого [PERSON] (а.с.15). У своїх відповідях від 05.11.2021 року за №63718 та 07.12.2021 року за № 18.13-34/63715 Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив позивача, що станом на 01.12.2021 року на все її нерухоме майно, а також майно, належне її померлому чоловіку [PERSON] накладено арешт. Надати більш детальну інформацію, зокрема щодо копій матеріалів виконавчого провадження не є можливим, оскільки відповідно до наказу від 25.12.2008 року за № 2274/5 "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 5 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с.5-7). Із довідки № 2452 від 26.11.2021 року, виданої АТ "Криворізька теплоцентраль" вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 01.11.2021 року за виконавчим документом № 2-10224 на суму 4549,78 від 25.11.2009 року сплачена 12.09.2012 року у сумі 115,72 грн. Залишок заборгованості - 0,00 грн. (а.с.17). Представник АТ "Криворізька теплоцентраль" від 14.12.2021 року звертався до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, відкритого відносно [PERSON] за виконавчим документом у справі № 2н/212/3244/14 від 28.07.2014 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності [PERSON] № 300070372 від 17.02.2022 року у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» наявний запис про обтяження: 3822339, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 951802, 18.08.2006 року, Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Об`єктом обтяження є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.52 зворотній бік). Також, з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності [PERSON] № 300067519 від 17.02.2022 року у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» наявний запис про обтяження: 10513495, підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження, 22729414, 30.03.2010 року, Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] (а.с.65). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 3 Закону визначається, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів. Частиною 1 ст.56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У частині 4 статті 59 Закону міститься вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як встановлено судом, та підтверджено належними та допустимими доказами у справі, термін зберігання виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача та її чоловіка сплинув, при цьому заборгованість за виконавчим документом відсутня, що підтверджено довідкою стягувача АТ «Криворізька теплоцентраль», однак у державного виконавця відсутня об`єктивна можливість за відсутності матеріалів виконавчих проваджень виконати вимоги ч.2 ст.40 Закону та самостійно скасувати накладений арешт. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами ч.1,2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормою ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Матеріали справи не містять відомостей про наявність підстав для подальшого обтяження майна позивача, виконавчі провадження, у яких [PERSON] або [PERSON] є боржниками відсутні, а тому подальший арешт майна, зокрема квартири, набутої позивачем у спадок, порушуватиме конституційне право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст.41 Конституції України). При цьому суд виходить з положень ст.ст.12,13 ЦПК України, якими передбачений обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що постановами, що видані Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та постановою було накладено арешт на майно, яке належить позивачу та її померлому чоловіку, а відповідач не скористався своїм правом і не надав відзив на позовну заяву, не надав доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для подальшого арешту майна позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved