Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Хмельницька міська рада про поділ будинку в натурі та визначення порядку користування землею за адресою [ADDRESS] . Сторони є співвласниками будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування, по1/2 частини вказаного домоволодіння позивач та відповідачі. Вказане домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 530 кв.м., яка була передана у безстрокове користування батькові позивача [PERSON] відповідно до Договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 16 листопада 1965 року. Позивач просила поділити житловий будинок із господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , виділивши їй у приватну власність Ѕ частину вказаногоо домоволодіння. Визначити між співвласниками домоволодіння порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , площею 530 кв.м., яка була передана у безстрокове користування [PERSON] на підставі Договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 16.11.1965 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив, що його довірителька погоджується на третій варіант розподілу будинковолодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] із здійсненням компенсації за висновком експерта №823/021 [PERSON] у розмірі 32\~921 грн.. Відповідачі по справі, представник [PERSON] позов заперечили, погодились на перший варіант розподілу за експертним висновком [PERSON] . Представник [PERSON] зауважив про неприйнятність третього варіанту розподілу за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з неспроможністю позивача компенсувати відхилення від ідеальних часток більше семидесяти тисяч гривень. Представник третьої особи у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому\~законом, на власний розсуд. За змістом\~ст. 5 ЦПК України\~застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Складовими елементами права власності є володіння, користування та розпорядження майном. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Згідно роз`яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (далі Постанова Пленуму ВСУ №7 1991р.) в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку за наявності технічної можливості. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Виділ, маючи складну процедуру здійснення, припиняє право спільної часткової власності даного суб`єкта, що може не відповідати його інтересам. Інститутом, що дозволяє кожному співвласникові розширити обсяг повноважень щодо своєї частки, залишаючись при цьому співвласником, є домовленість про порядок володіння та користування майном. Відповідно до\~статті 88 ЗК України\~володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз`яснено в\~пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Відповідно до\~частини першої статті 318 ЦК\~кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Отже, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята\~статті 319 ЦК). При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Саме до такого зводяться висновки, висловлені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 1 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.(ст.1220 ЦК). Передбачено право на спадкування за законом та заповітом(стст.1217 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини(ч.5 ст.1268 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ частки в натурі.(ст.1278 ЦК). Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм в натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення(ст.1279 ч.2 ЦК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників,їхніх представників.(ч.1ст.82 ЦПК). Позивач та [PERSON] є спадкоємцями по Ѕ житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] , відповідно до заповіту від 06.04.1998 року. Право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2012 року, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказане домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 530 кв.м., яка була передана у безстрокове користування батькові позивача [PERSON] відповідно до Договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 16 листопада 1965 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За твердженням позивача, відповідачі є дітьми [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті матері. З відповідачами, які є дітьми [PERSON] , позивач не може дійти спільної згоди з приводу володіння, користування зазначеним нерухомим майном та присадибною земельною ділянкою, яку відповідачі відмовляються приватизувати у спільну власність. По справі проводились експертні дослідження з метою визначення варіантів розподілу будинковолодіння та порядку користування землею; отримано два висновки експертів [PERSON] та [PERSON] . Сторони в судовому засіданні обговорювали можливість поділу будинковолодіння та порядку користування землею за адресою [ADDRESS] за висновком експерта Власюка В.В.№823/021. У фактичному користуванні позивача є приміщення за адресою [ADDRESS] , за експертним висновком [PERSON] , що складається:1-6 коридор-5,1 кв.м., 1-7 житлова кімната-18,5 кв.м.,1-8 житлова кімната-12,2 кв.м., 1-9 санвузол-3,3 кв.м., 1-10 кухня-8,8 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м. та житловою площею 30,7 кв.м.; з господарськими будівлями:цегляний хлів Б, цегляний хлівб, частина цегляного хліва б1(приміщення ІІІ) та цегляна Вбиральня В, що відповідає частці 58,4% будинковолодіння. Відповідно відповідачі фактично користуються слідуючими приміщеннями за вказаною адресою: 1-1 коридор-5,7 кв.м., 1-2 кухня-6,8 кв.м., 1-3 житлова кімната-12,1 кв.м., 1-4 житлова кімната-18,5 кв.м., 1-5 коридор-3,2 кв.м., загальною площею 46,3 кв.м. та житловою площею 30,6 кв.м.;; з господарськими будівлями:частина хліва б1(приміщення ІІ) та цегляний хлів б4, що відповідає частці 41,6 % будинковолодіння. Враховуючи, викладене, третій варіант розподілу за експертним висновком.№823/021 є відповідаючим фактичному використанню сторонами будинковолодінням, та такий, що максимально враховує інтереси сторін. Враховуючи відхилення від ідеальних часток, та відповідне збільшення частки позивача за рахунок потенційно належної позивачам, різниця визначена за експертним висновком шляхом арифметичного віднімання від вартості частки позивача вартості частки відповідачів підлягає компенсації на користь відповідачів 250023 грн.-178079 грн.=71944 грн., відповідно кожному із відповідачів по 35\~972 грн. Зважаючи на\~частки сторін\~у \~будинковолодінні,\~ за\~експертним висновком\~ [PERSON] ,\~ здійснюється\~ визначення\~ порядку\~користування \~ земельною\~ділянкоюза адресою [ADDRESS] , згідно ІІІ варіанту розподілу: позивачу а земельної ділянки площею 0,0198 га(198 кв.м.), формою неправильного багатокутника і обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-15-1 та частину земельної ділянки площею 0,0059 га(59 кв.м.), формою неправильного багатокутника і обмеженою поворотними точками 34-33-32-31-30-29-28-27-26-25-24-23-22-21-20-19-34; [PERSON] та [PERSON] частина земельної ділянки площею 0,186 га(186 кв.м.) формою неправильного багатокутника і обмеженою поворотними точками 1-2-3-4-29-30-31-32-33-34-35-36-1 та частину земельної ділянки площею 0,0071 га(71кв.м.) формою неправильного багатокутника і обмеженою поворотними точками 9-8-7-6-5-28-27-18-9. У спільному користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишається земельна ділянка площею 0,0014 га(14кв.м.), формою неправильного чотирикутника і обмеженою поворотними точками4-5-28-29-4. В порядку ст.141 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2096 грн.

Outcome: approved