Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом, який згодом уточнили, до [PERSON] , Байковецької сільської ради про визнання за кожною з них права власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивачі вказали, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи робітничий двір, членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Відтак, кожному з них належить по 1/2 частині спірного житлового будинку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі на належну йому 1/2 частину житлового будинку за [ADDRESS] . Вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після його смерті шляхом спільного проживання з [PERSON] на момент смерті останнього. Відповідач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приймала. Постановою державного нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належну останньому частку спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Як вбачається із заяви [PERSON] від 22 липня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., останній відомо, що вона є стороною відповідача у спадковій справі після смерті її батька [PERSON] та позов визнає. Вказала, що не має змоги брати участь у судовому засіданні. Попередньо представник Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області подав заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні справи покладається на думку суду. Судом встановлено, 05 лютого 1972 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 лютого 1972 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 1972 року. За час подружнього життя подружжям [PERSON] побудовано будинок за [ADDRESS] , 1972 року забудови. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за №132 від 25 червня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарства - робітничий двір. Станом на 01 липня 1990 року головою вказаного робітничого двору був [PERSON] , разом з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка. З інформаційної довідки за №306 від 18 березня 2021 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок за [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як слідує з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №281 від 15 березня 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1972 році та рахується за [PERSON] . Крім цього, із вказаної довідки вбачається, що дозвільні документи на будівництво літньої кухні під літерою «В», господарської будівлі під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», гаража під літерою «Е», прибудови під літерою «а», загальною площею 33,9 кв.м. замовником не надано. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 липня 2004 року, виданим Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №9. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/2 частину спірного будинковолодіння. Як вбачається з довідки за №443 від 11 жовтня 2010 року, виданої Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук. 26 лютого 2021 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №68/2021 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 18 червня 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали державному нотаріусу заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] . Як вбачається із заяви [PERSON] від 22 липня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., остання спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] не приймала та в суд з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини після його смерті звертатися не буде. Таким чином, з матеріалів спадкової справи №68/2021 встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті останнього шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 18 червня 2021 року за №1599/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований у 1972 році та згідно виписки з погосподарської книги за №132 від 25 червня 2021 року станом на 01 липня 1990 року відносився до суспільної групи господарств - робітничий двір, головою домогосподарства значився [PERSON] , членами робітничого двору були: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка. Відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20 червня 1969 року, який діяв на час побудови спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Встановлено, що спірний житловий будинок був набутий [PERSON] у власність під час перебування останнього та [PERSON] у шлюбі. Отже, вказаний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та їх частки визнаються рівними. Таким чином, за життя [PERSON] належало Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну йому 1/2 частку спірного житлового будинку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що спадщину прийняли позивачі, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивачі не можуть, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що позивачі просять визнати за кожною з них право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, на підставі наявних у справі документів судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] містить самочинні добудови, а саме літню кухню під літерою «В», господарську будівлю під літерою «Г», вбиральню під літерою «Д», гараж під літерою «Е» та прибудову під літерою «а», що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна за №281 від 15 березня 2021 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за кожною з позивачів права власності на 1/4 частину житлового будинку за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, а саме житлового будинку під літерою «А», хліва під літерою «Б», навісу під літерою «і», погребу під літерою «Пг», криниці під літерою «К», вимощенні під літерою «І», огорожі «2, 5 - 7», септика «8», без включення самочинно побудованих споруд - літньої кухні під літерою «В», господарської будівлі під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», гаража під літерою «Е» та прибудови під літерою «а».

Outcome: approved