Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04 січня 2022 адвокат Жалковський В.Ю., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, скасування примусового стягнення аліментів та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 09 жовтня 2008 між [PERSON] та [PERSON] відділом РАЦС зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Шлюбні відносини у подружжя не склались, через що 15 квітня 2010 шлюб розірвано, та дитина залишилась проживати разом і з матір`ю. У зв`язку з тим, що позивач мала низьку захворювань, остання потрапила до лікарні на тривалий час, та відповідно зітнулась зі скрутним фінансовим становищем. Оскільки за дитиною не було кому доглядати, було прийнято рішення про тимчасове передання її до КНП СОР «Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини». При цьому, дитина час від часу перебувала разом із матір`ю, коли остання поверталась з лікування, а потім знову поверталась до дитячого будинку. Батько дитини, який на той час перебував у відносинах без реєстрації шлюбу, забрав свою доньку з дитячого будинку на підставі рішення суду від 21.10.2011, яким визначено місце проживання дитини, разом із батьком. Рішенням суду від 11 січня 2013 з матері на користь батька присуджено до стягнення аліменти у розмірі 1/5 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання спільної доньки [PERSON] . Відповідач [PERSON] залишив родину, місце його перебування на даний час не відомо, проте донька [PERSON] проживає разом із співмешканкою відповідача - [PERSON] , яка не є її опікуном, але дитина фактично знаходиться на її утриманні. Кошти, які стягуються із позивача за рішенням суду на утримання дитини, [PERSON] використовує за власними потребами, грошові кошти дитина не отримує. На сьогодні батько не приймає участі у вихованні та утриманні [PERSON] , не виконує батьківських обов`язків щодо забезпечення її всім необхідним. Натомість на утриманні позивача, яка на даний час перебуває у цивільному шлюбі із [PERSON] , знаходяться й інші діти: [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н., які проживають разом однією сім`єю. У зв`язку з тим, що [PERSON] виховується іншою жінкою та знаходиться без батьківського піклування, виникла необхідність у визначенні місця її проживання разом із матір`ю [PERSON] задля необхідної материнської турботи, належного виховання та матеріального забезпечення всім необхідним. При цьому, сама дитина також виявляє бажання проживати разом із своєю матір`ю. Оскільки порушується питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом і матір`ю, то обов`язки щодо участі в утриманні дитини шляхом сплати аліментів, необхідно покласти на батька - [PERSON] припинивши стягнення з позивача [PERSON] . Посилаючись, на викладені вище обставини, представник позивача просить: -визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] ; -скасувати примусове стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] ; -стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття та всі судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12 січня 2022 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 28-29). 08 лютого 2022 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи - службу у справах дітей виконавчого комітету Ворожбянської міської ради (а. с. 65-66). Заяви (клопотання) учасників справи. 08 лютого 2022 до суду надійшло письмове пояснення третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Білопільської міської ради, яке мотивоване тим, що на території міської ради зареєстрована та проживає позивач у справі [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] ,, 2008 р.н., та яка на підставі рішення суду проживає разом із батьком [PERSON] . Проте, останній не виявляє піклування щодо своєї дитини, яка опинилась на вихованні у колишньої співмешканки [PERSON] . Позивач виявила бажання повернути дитину у свою родину та скаржилась на відсутність зв`язку із батьком дитини, а також на те, що аліменти, стягнуті за рішенням суду, відповідач використовує за власними потребами, а не за цільовим призначенням, тобто на потреби доньки. Позивачу рекомендовано налагодити відносини з донькою, з [PERSON] , яка виховувала її дитину протягом 10 років, та спробувати вирішити питання щодо місця проживання, разом із батьком дитини. Скарг щодо неналежного виховання [PERSON] батьківських обов`язків до служби не надходило. Родину було комісійно відвідано за місцем проживання, за результатами якої встановлено: позивач проживає разом із співмешканцем [PERSON] , який працює охоронцем та отримує дохід та дітьми: [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. [PERSON] , ніде не працює, проте займається утриманням домашнього господарства, обробляє земельну ділянку. Житло знаходиться в належному санітарному стані, садиба впорядкована, наявна побутова техніка в будинку, достатній запас продуктів харчування, у дітей є спальні місця. Встановлено, що [PERSON] відвідує родину, спілкується з усіма членами сім`ї, та має бажання повернутись у свою родину. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини (а. с. 44-46). Від представника залученої до справи третьої особи - Ворожбянської міської ради Сумської області 23 лютого 2022 до суду надійшло письмове пояснення щодо позову, в якому зазначено що ними було здійснено виїзд за місцем проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що за вказаною адресою також проживають: [PERSON] - співмешканка батька дитини, [PERSON] - зведений брат дитини та [PERSON] - син [PERSON] . В будинку чисто та тепло, у дитини є своє окреме спальне місце, вона забезпечена необхідним одягом, шкільним приладдям, є комп`ютер, телефон, житлово-побутові умови задоволені. Сім`я проживає за рахунок заробітної плати [PERSON] та старшого сина [PERSON] . При цьому, кошти від [PERSON] , на утримання його доньки [PERSON] , вони не отримують. Родина має підсобне господарство та обробляє присадибну ділянку, забезпечені продуктами харчування. [PERSON] навчається у 8 класі Ворожбянського ліцею, при цьому її навчанням цікавиться [PERSON] , тобто приймає активну участь у її вихованні, та яку [PERSON] називає мамою, хоча знає про свою біологічну матір. В сім`ї, де виховується [PERSON] , доброзичливі та дружні відносини між всіма членами прийомної родини. При вирішенні питання про місце проживання дитини, на думку служби, перш за все необхідно враховувати думку самої дитини (а. с. 81). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник останньої [PERSON] , який приймав участь у режимі відеоконференції підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації: [ADDRESS] , повідомлення повернулося без вручення, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 41). Відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України судом строк, відзив на позовну заяву не надано, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники третіх осіб - служби у справах дітей виконавчого комітету Білопільської міської ради - Головаченко С.О. та служби у справах дітей виконавчого комітету Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області - Деркачова М.Д. в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, зазначила, що дуже прив`язана до дівчинки та вважає її своєю дочкою, хоча від [PERSON] ніколи не приховували, що її біологічною матір`ю є саме [PERSON] . У родині, де проживає дитина створені всі належні умови для проживання та розвитку, всі родичі вважають її рідною. Батько дитини [PERSON] пішов із сім`ї декілька років тому, проте із дітьми він інколи спілкується по телефону, у дітей гарні спогади про батька. Проте, що стосується аліментів, які стягнуті за рішенням суду на утримання [PERSON] , то грошові кошти вони не отримують, оскільки їх одержує [PERSON] та самостійно ними розпоряджається не враховуючи матеріальні потреби дитини. Дане питання добровільно у виконавчій службі узгодити не можливо, оскільки вона не є опікуном дитини. Вона самостійно повністю утримує дитину та забезпечує її матеріальні потреби, проте вважає, що аліменти, які стягуються із позивача тривалий час не отримує саме [PERSON] , на потреби якої вони повинні бути використані. Щодо місця проживання дитини саме у родині позивача вважає, що потрібно вислухати також думку самої [PERSON] , оскільки дитина не хоче образити ні її, ні [PERSON] . У судовому засіданні, у присутності психолога [PERSON] була допитана неповнолітня [PERSON] , яка повідомила, що проживає у родині із мамою [PERSON] , меншим та старшим братами, у родинні доброзичливі відносини. Вона відвідує 8 клас Ворожбянського ліцею, ходить на гуртки. Той факт, що у неї є рідна мати вона знала, проте коли вона була маленька остання відвідувала її не часто. Минулого року влітку [PERSON] приїхала до неї додому у м. Ворожба, і з цього часу вони почали спілкуватися частіше. Вона вже відвідала родину матері у м. Білопіллі, познайомилася із братами. Щодо батька [PERSON] то він пішов із родини, вони інколи спілкуються по телефону. На сьогодні вона не проти продовжувати спілкування із рідною матір`ю [PERSON] , проте бажала б залишитися у родині [PERSON] [PERSON] , який є третьою особою у справі, у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просив розгляд справи провести без його участі (а. с. 78). Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2008 по 15 квітня 2010 (а. с. 8, 10). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2011 місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком [PERSON] (а. с. 11-12). Із рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 січня 2013 вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття (а. с. 79). Зі змісту наданих службами у справах дітей виконавчого комітету Білопільської міської ради та Ворожбянської міської ради висновків вбачається, [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , 2008 р.н., яка на підставі рішення суду проживає разом із батьком [PERSON] . Проте, останній не виявляє піклування щодо своєї дитини, яка опинилась на вихованні колишньої співмешканки [PERSON] . Позивач виявила бажання повернути дитину у свою родину та скаржилась на відсутність зв`язку із батьком дитини, а також на те, що аліменти, стягнуті рішенням суду, відповідач використовує за власними потребами, а не за цільовим призначенням, тобто на потреби доньки. Родину було комісійно відвідано за місцем проживання, за результатами якої встановлено: позивач проживає разом із співмешканцем [PERSON] , який працює охоронцем та отримує дохід та дітьми: [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. [PERSON] ніде не працює, проте займається утриманням домашнього господарства, обробляє земельну ділянку. Житло знаходиться в належному санітарному стані, садиба впорядкована, наявна побутова техніка в будинку, достатній запас продуктів харчування, у дітей є спальні місця. Встановлено, що [PERSON] відвідує родину, спілкується з усіма членами сім`ї, та має бажання повернутись у свою родину. Крім того, за місцем проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою також проживають: [PERSON] - співмешканка батька дитини, [PERSON] - зведений брат дитини та [PERSON] - син [PERSON] . В будинку чисто та тепло, у дитини є своє окреме спальне місце, вона забезпечена необхідним одягом, шкільним приладдям, є комп`ютер, телефон, житлово-побутові умови задоволені. Сім`я проживає за рахунок заробітної плати [PERSON] та старшого сина [PERSON] . При цьому, кошти від [PERSON] , на утримання його доньки [PERSON] , вони не отримують. Родина має підсобне господарство та обробляє присадибну ділянку, забезпечені продуктами харчування. [PERSON] навчається у 8 класі Ворожбянського ліцею, при цьому її навчанням цікавиться [PERSON] , тобто приймає активну участь у її вихованні, та яку [PERSON] називає мамою, хоча знає про свою біологічну матір. В сім`ї, де виховується [PERSON] , доброзичливі та дружні відносини між всіма членами прийомної родини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини (а. с. 44-46, 81). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається зі ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Саме такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 грудня 2020 року в справі №487/2001/19-ц, від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення в справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення в справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78). Згідно зі ст. 12 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до положень ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Згідно зі ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. З огляду на викладене, враховуючи вік дитини, яка досягла десяти років та була заслухана у судовому засіданні, остання висловила свою думку щодо залишення її проживання в родині [PERSON] у м. Ворожба, проте також не проти періодичного проживання разом із біологічною матір`ю та її родиною у м. Білопілля, а також враховуючи ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків, можливості сторін щодо забезпечення рівня життя дитини, який відповідатиме її якнайкращим потребам, суд приходить до висновку за необхідне позовну заяву представника позивача задовольнити та визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , оскільки місце перебування батька [PERSON] не відомо, а [PERSON] , у родині якої виховується [PERSON] на являється опікуном дитини. Проте суд зауважує, що неповнолітня [PERSON] , яка має особисту прихильність до [PERSON] , має право відвідувати родину останньої у м. Ворожба, за обопільною згодою із [PERSON] . Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки порушується питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом і матір`ю, то обов`язки щодо участі в утриманні дитини шляхом сплати аліментів, необхідно покласти на батька - [PERSON] , припинивши стягнення із матері [PERSON] . Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. Також, у зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved