Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

В жовтні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що 21.06.1997 р.ним був укладений шлюб із відповідачкою [PERSON] ,зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ,актовий запис № 483. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Як зазначає позивач,сторони припинили шлюбні відносини 5 років тому,віддалилися один від одного,втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємин подружжя не підтримують. Майновий спір між сторонами на даний час відсутній. Посилаючись на те,їх шлюб є формальним та подальше його збереження не має сенсу,строк для примирення не потрібен,через відсутність порозуміння з відповідачкою розірвання шлюбу через органі РАЦС неможливо,позивач просить суд шлюб з відповідачкою розірвати. Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 р.та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 19.01.2022 р. Відзиву на позов відповідачка не подала,18.01.2022 р.через канцелярію суду подала письмове клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 19.01.2022 р.відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи 16.03.2022 р. у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін,про що сторони належним чином та завчасно повідомлені. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 21.06.1997 р. [PERSON] був укладений шлюб із відповідачкою ,зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ,актовий запис № 483. Сторони неповнолітніх дітей не мають,у позові [PERSON] зазначив,що на час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідачка у долучених до справи письмових поясненнях вказала,що протягом спільного життя позивач зловживав алкоголем,застосовував насильство до неї та дітей,на власний розсуд,без врахування її прав та інтересів,розпорядився спільним майном. Враховуючи,що зустрічного позову про поділ майна відповідачка не пред`явила,наявність майнового спору між сторонами щодо спільного майна не перешкоджає розгляду справи про розірвання шлюбу. Сторони шлюбних відносин не підтримують протягом останніх років, спільного господарства не ведуть,взаєморозуміння відсутнє. Такі висновки суду ґрунтуються на письмових поясненнях позивача та про відсутність у їх з відповідачкою взаєминах ознак сім`ї,відповідачка їх не спростувала,вказавши у поясненнях обставини,що характеризують поведінку позивача протягом їх спільного життя. З наведеного суд встановив,що розлад у сім`ї сторін має не короткочасний характер,примирення між подружжям не відбулося,в тому числі протягом часу перебування справи у провадженні суду з жовтня 2021 р. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,оскільки вони цього не бажають та заходів на поновлення спільного проживання у сім`ї не вживають. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено, тоді як збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи,категоричне небажання позивача примиритися вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки і збереження сім`ї неможливе,подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В позасудовому порядку вирішувати питання розірвання шлюбу сторони не бажають,питання про зміну прізвища відповідачкою не ініціювалося. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.12,13,76,81,141,ч.3 ст. 258,259,263,265,274,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved