Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними не склались. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до його фактичного припинення. Вказує на те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю. Окрім того, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Чоловік не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оскільки шлюб носить суто формальний характер, вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Проти примирення категорично заперечує. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , будучи присутньою в залі судового засідання, позовну заяву підтримала та просить задовольнити. Зазначила про те, що у жовтні 2021 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини і з того часу не спілкуються. Відповідач жодних заходів для збереження сім`ї не вживав та не цікавиться життям дитини. Вважає, що примирення між ними не можливе. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання повторно не прибув, будучи належними чином повідомленим про дату та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 14 липня 2017 року, актовий запис №33, зареєстрований Рокитнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Рокитнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 14 липня 2017 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Рокитнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 19 вересня 2017 року). За даними довідки №19, виданої Бучацькою міською радою Чорктівського району Тернопільської області 10 січня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на реєстраційному обліку разом із сином [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] з 31.12.2021 по теперішній час. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, негативна поведінка відповідача до неї та сина призвела до того, що у жовтні 2021 року подружжя фактичного припинило шлюбні відносини та спільне проживання. Їх шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та малолітньої дитини, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved