Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та КБ "Західінкомбанк" ТзОВ 23.01.2006 року укладено кредитний договір № 2301/06-111, згідно якого позивач отримала кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. Для забезпечення виконання зобов`язання позивач уклала іпотечний договір та передала в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка їй належить на праві власності. Договір посвідчено нотаріально. Водночас, 23.01.2006 року нотаріусом накладено заборону на відчуження вказаної квартири, що зареєстровано в реєстрі за № 208. Позивач стверджує, що взяті на себе зобов`язання вона виконала у повному обсязі та у строк, визначений правочином. Проте, внаслідок збігу об`єктивних обставин, не здійснила заходи щодо скасування заборони на відчуження вказаної квартири. В січні 2021 року нею здійснювались заходи, спрямовані на підтвердження речових прав на нерухоме майно та за наслідками яких вона дізналась про наявність заборон щодо належної на праві власності квартири [ADDRESS] . Позивачем встановлено, що КБ "Західінкомбанк" ТзОВ ліквідований. Національний Банк України листом повідомив, що вказана фінансова установа ліквідована, а повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як ліквідатора, припинені. За вказаних обставин позивач просить суд: визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором від 23 січня 2006 року, укладеного між [PERSON] та КБ "Західінкомбанк" ТзОВ та посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С., що зареєстрований в реєстрі за № 207; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі за № 208, здійснений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 23.07.2021 року Національний банк України подав відзив на пред`явлений позов, зі змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає. Вказував на те, що нормами чинного законодавства не закріплено будь-яких представницьких повноважень Національного банку у правовідносинах щодо ліквідованих банків. В позовній заяві не зазначено про те, яким чином Національний банк порушив або оспорив права, свободи чи інтереси позивача. Крім цього, не обґрунтовано нормами чинного законодавства наявності у Національного банку повноважень (обов`язків) вчиняти дії, а саме - вилучати з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження нерухомого майна, що перебувало у забезпеченні банків, які вже ліквідовано. Відтак - Національний банк України є неналежним відповідачем, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Крім цього, відповідач вказує на те, що позивачем не підтверджено належним чином факту повного виконання зобов`язань за кредитним договором, що, в свою чергу, також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Національного банку. 07.09.2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на пред`явлений позов, зі змісту якого відповідач позовні вимоги також не визнає. Вказував на те, що повноваження Фонду, як ліквідатора ПАТ "Західінкомбанк", припинено в зв`язку із завершенням ліквідації банку. Відтак - Фонд є неналежним відповідачем. Крім цього, позивачем не надано жодних доказів, що б підтверджували факт повного та належного виконання зобов`язань за кредитним договором, що є необхідною умовою для вирішення питання про припинення іпотеки. Покликаючись на відповідні правові норми та судову практику, відповідач просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій виклала свої спростування та доводи щодо покликання відповідачів на невірне визначення відповідача у справі та доцільність заміни неналежного у виді Національного Банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на належного - повноважну особу, яка здійснює державну реєстрацію речових прав. Позивачем наголошено на доцільність застосування положень Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 року. Окрім цього, як стверджує позивач, станом на травень 2008 року кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. повернуті фінансовій установі, а зобов`язання припинені внаслідок їх належного виконання, про що свідчать квитанції про оплату, загальний розмір яких відповідає предмету кредитного договору, а також сплачені відсотки за користування фінансовим інструментом. Просила позов задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Так, як встановлено в ході розгляду справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] . Правочин посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 12399831 від 17.01.2006 року. 23 січня 2006 року між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ та [PERSON] укладено кредитний договір № 2301/06-111 (кредитний договір на поточні потреби), відповідно до пункту 1.1. якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. на строк до 22 січня 2009 року. За змістом даного договору, в якості забезпечення зобов`язань, укладено договір іпотеки P№208 від 23.01.2006 та договір поруки № 2301/06-111 від 23.01.2006 року. В порядку забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між [PERSON] та КБ "Західінкомбанк" ТзОВ 23 січня 2006 року укладено Іпотечний договір, відповідно до розділу 3 якого передано в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С. і зареєстровано в реєстрі за № 207. Також 23.01.2006 нотаріусом накладено заборону на відчуження вказаної квартири, що було зареєстровано в реєстрі за № 208. Право вимоги за вищевказаним кредитним та забезпечувальним договором передано КБ "Західінкомбанк" ТзОВ. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до Кредитного договору № 2301/06-111, правочин вступає в силу з моменту фактичного надання кредитних коштів і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором. Судом прийнято до уваги та перевірено той факт, що, станом на травень 2008 року, кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн., а також проценти за кредитом, повернуті, що підтверджується квитанціями про сплату тіла кредиту, копії яких долучені до справи. Виходячи зі змісту вказаних квитанцій, цільового призначення коштів та вказаних сум, зобов`язання [PERSON] , як позичальником виконано. Окрім цього, надані суду в порядку подання відповіді на відзив квитанції про оплату свідчать про вчасне та повне покриття відсотків по користуванню тілом кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242311860 від 29.01.2021, заборона на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , не знята, запис про обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, не виключено. Зі змісту листа Національного Банку України вбачається, що фінансова установа - КБ "Західінкомбанк" ТзОВ - ліквідована. Повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як ліквідатора, припинені. Відповідачем - Національним Банком України повідомлено, що останні є архівною установою щодо ліквідованих банків в частині збереження документів. Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Укладеним іпотечним договором передбачено, що цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 2301/06-111 від 23.01.2006, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 20 000 грн. в строк до 22 січня 2009 року; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в кредитному договорі; а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору ( у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку". За приписами ст.ст. 3, 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Системний аналіз зазначених правових норм дає суду підстави прийти до висновку про те, що іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується, тобто з часу, коли основний (кредитний) договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання. Суд враховує, що ч. 1 ст. 321 ЦК України декларується непорушність права власності. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Заборона на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю позивача, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек, порушує право на розпорядження майном, а саме - квартирою [ADDRESS] , з огляду на виконання зобов`язань за кредитним договором, як первинним правовідношенням. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України є завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з огляду на відсутність іпотекодержателя у зв`язку з ліквідацією останнього, право особи на звернення до суду є цілком правомірним у розумінні виду та способу захисту свого порушеного права, а порядок його поновлення цілком відповідає приписам законодавства. За таких обставин суд вважає доведеним покликання позивача про те, що на теперішній час, у зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості, перестали існувати підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна та запису про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю позивача, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек, що, в свою чергу, є підставою для задоволення даного позову. В той же час, зважаючи на встановлені обставини справи, понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду, суд залишає за нею.

Outcome: approved