Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Городоцької міської ради Львівського р-ну Львівської обл. про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору. Вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , він звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після її смерті, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначений будинок, через відсутність правовстановлюючих документів. Що означений будинок має статус колгоспного двору, на 15.04.1991 членами колгоспного двору були [PERSON] голова двору, яка померла [INFO] та [PERSON] , що він є єдиним членом колгоспного двору, не втратив частку в майні цього двору, на даний час у нього є необхідність у визнанні права власності на вищеозначений житловий будинок, тому змушений звернутись до суду із вказаним позовом, просить такий задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, 21.03.2022 представник позивача - адвокат Мартин В.І. подала заяву, в якій позов підтримала, просить про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у заяві від 21.03.2022 просив про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснюється. Враховуючи, що відповідач 21.03.2022 подав заяву у якій позов по суті визнав, суд з огляду на положення ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~16\~ЦК\~України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ч. 4 ст.\~3\~ЗУ "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно таїх\~обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із витягів з погосподарських книг с. Милятин за 1980-1995 р.р., із довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 608 від 06.12.2021, з копії технічного паспорта від 21.10.2021 (а.с.14-18, 22-34) видно, що житловий будинок на [ADDRESS] зведений у 1945 році, що такий належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , що на 15.04.1991 членом колгоспного двору був також позивач [PERSON] . Як видно із копій свідоцтва про смерть (а.с.11) [PERSON] померла [INFO] . Із постанови державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. від 08.12.2021 убачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок на [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.21). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок на [ADDRESS] належав колгоспному двору, що позивач є членом колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору, отже слід визнати за ним право власності на вищеозначений житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, як на майно колгоспного двору.

Outcome: approved