Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхову виплату у розмірі 50000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 серпня 2016 року між чоловіком позивача [PERSON] та відповідачем був укладений Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №KR44NS-167І19ЕN, застрахованою особою за яким є страхувальник - [PERSON] , а страховою сумою - 50000 грн. 00 коп. Згідно п. 6.1.1 Договору, страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. 04 серпня 2018 року [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку - втоплення. 24 вересня 2018 року відповідач, від дружини загиблого [PERSON] , [PERSON] , отримав заяву про настання страхового випадку та 26 вересня 2018 року направив позивачу лист про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи відмову тим, що не визнається страховим випадком смерть, що сталась у зв`язку із вживанням застрахованою особою алкоголю, оскільки під час дослідження крові, вилученої з трупа [PERSON] , виявлений етиловий спирт у кількості 0,36 проміле. Однак, позивач не згодна з такою відмовою та вважає, що виявлена концентрація алкоголю знаходиться у межах похибки та згідно Методичних вказівок МОЗ від 1967 року така ступінь алкогольної інтоксикації відповідає відсутності впливу алкоголю (до 0,5 проміле), окрім того, показник спирту у виявленому розмірі, може бути пов`язаний із захворюванням на цукровий діабет, на який хворів її чоловік, а також може бути наявний внаслідок гнильних змін трупу. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Між тим, матеріали справи містять відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Також у поданому відзиві викладені заперечення проти задоволення позовних вимог, з посиланням на наступне. Так, представник відповідача зазначив, що дійсно між страховою компанією та [PERSON] було укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №KR44NS-167І19ЕN. Страховими випадками згідно цього договору і Правил страхування є наступні події, які стались внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку. Так, пункт 6.1.1 Договору передбачає страховий випадок - смерть застрахованої особи, внаслідок нещасного випадку. 08 серпня 2018 року на гарячу лінію ТДВ «Страхова компанія «Кредо» від позивача надійшло повідомлення про те, що 04 серпня 2018 року застрахована особа загинула. Також, разом із заявою від 13.08.2018 року, на адресу відповідача позивачем були надані документи, які підтверджують факт смерті страхувальника і те, що смерть настала внаслідок утоплення у воді. На момент прийняття рішення страховою компанією, а також по день надання відзиву, позивач не надала страховій компанії ані свідоцтва про право на спадщину, ані будь-якого іншого документу, який би свідчив, що вона є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину. Оскільки позивач не надала всіх документів, передбачених п. 3.3 Умов страхування, тому у відповідача навіть не виник обов`язок по прийняттю рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати. Крім того, позивачем було надано висновок експерта №1383 від 16.08.2018 року, на підставі якого відповідачем було встановлено той факт, що застрахована особа в момент загибелі була в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п. 4.2 Умов страхування не може бути визнано страховим випадком. Тобто, перебування застрахованої особи в стані алкогольного сп`яніння виключає можливість настання страхового випадку. Так, страхова компанія розглянула випадок, що стався із застрахованою особою на підставі та в межах Правил страхування, Договору страхування, та Закону. Оcкільки компетентним органом було підтверджено наявність алкоголю в крові, що мало вплив на застраховану особу на момент смерті - страхова компанія правомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування за договором страхування, позаяк за таких обставин подія, що сталась із застрахованою особою не є страховим випадком та, відповідно, у страхової компанії не настав обов`язок сплати страхового відшкодування за договором страхування у відповідності із нормами ст. 8 Закону України «Про страхування». Третя особа про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, заяв не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 18 серпня 2016 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» було укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №KR44NS-167І19ЕN (далі - Договір), страхова сума за яким становила 50000 грн. 00 коп. (а.с.9-12, 41-47). Відповідно до п. 4 Договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Згідно з умовами цього договору і правилами страхування, страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування. Згідно наявних у матеріалах справи копій медичних документів, убачається, що [PERSON] більше 17 років хворів на цукровий діабет та отримував відповідне лікування (а.с.64-65). [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). Згідно довідки про причину смерті від 06.08.2018 року, причиною смерті [PERSON] є утоплення у воді (а.с.54). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1383 від 06.08.2018 року, смерть [PERSON] наступила 04 серпня 2018 року внаслідок нещасного випадку - утоплення у воді (а.с.55-56). Згідно п. 6.1.1 Договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків №KR44NS-167І19ЕN від 18.08.2016 року розмір виплати у разі настання страхового випадку такого як смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку становить 100%. Так, 13 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.53). Відповідно до висновку експерта №1383 від 16.08.2018 року, смерть [PERSON] настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді. Судово-токсикологічним дослідженням крові, вилученої з трупа, виявлений етиловий спирт у кількості 0,36‰. Дана концентрація алкоголю у крові, стосовно живих осіб, може відповідати похибці методу (газохроматографічного) або сп`яніння практично відсутнє (а.с.59-63). ТДВ «Страхова компанія «Кредо» 25 вересня 2018 року складено страховий акт №INGS1791216, згідно якого подія, що сталась кваліфікується як не страхова подія та у виплаті страхового відшкодування за фактом смерті застрахованої особи [PERSON] відмовлено (а.с.69-70). Листом генерального директора ТДВ «Страхова компанія «Кредо» від 24.10.2018 року, позивачу повідомлено про прийняте рішення щодо розгляду її заяви про настання страхової події, а саме, що їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування та зазначено, що описана позивачем подія кваліфікується як смерть внаслідок нещасного випадку. Разом з тим, зазначено, що згідно п. 4.2 Умов страхування до Договору не визнаються страховим випадком травматичні ушкодження, функціональні розлади, смерть, що стались у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування собою, яка не має медичної освіти, отримані застрахованою особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння (а.с.16). Так, не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом. Разом з тим, оскільки страхові виплати (страхове відшкодування) в силу закону спадкуються на загальних підставах, позивач як спадкоємець після смерті чоловіка з метою реалізації означеного права звернулась із відповідною заявою до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, однак листом завідуючої Сьомої криворізької державної нотаріальної контори від 15.11.2019 року, позивача було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на страхові виплати після смерті [PERSON] , померлого [INFO] видати не є можливим у зв`язку з відсутністю предмету спадкування, позаяк за випадком, що стався 04 серпня 2018 року ТДВ СК «КРЕДО» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.138). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, серед іншого, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування) (ст. 4 Закону України «Про страхування»). Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно п. 3.6 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків у разі прийняття рішення про здійснення страхової виплати, вона виплачується страховиком застрахованій особі (спадкоємцям застрахованої особи) протягом п`яти банківських днів з моменту оформлення страхового акта. Страхове відшкодування виплачується застрахованій особі (спадкоємцям застрахованої особи) на один з його рахунків, відкритих в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а у випадку відсутності таких в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на любий інший, зазначений у заяві на виплату страхового відшкодування. Якщо застрахована особа є неповнолітньою (малолітньою) страхове відшкодування виплачується її законним представникам (опікунам). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 4.2 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків, не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися, зокрема, внаслідок навмисного заподіяння застрахованою особою собі тілесних ушкоджень, незалежно від її психічного стану, а також травм отриманих застрахованою особою, що знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, під впливом психоактивної речовини (підпункт 5); у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти (підпункт 6). З наведених положень випливає, що самостійними підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є отримання застрахованою особою шкоди здоров`ю чи смерть застрахованої особи у зв`язку з вживанням нею алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин та у випадку знаходження застрахованої особи в стані алкогольного сп`яніння, під впливом токсичних речовин. Так, ухвалою суду від 02.06.2021 року за клопотанням представника позивача та представника відповідача було призначено судово-медичну експертизу на вирішення якої були поставлені наступні питання: чи є етиловий спирт у кількості 0,36‰, виявлений при судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої з трупа [PERSON] , наслідком наявності у нього цукрового діабету станом на момент смерті [INFO] ? чи свідчить наявність етилового спирту у трупі [PERSON] у кількості 0,36‰ про алкогольне сп`яніння? чи може бути наявність етилового спирту у трупі [PERSON] у кількості 0,36‰ новоутворенням етилового спирту у тканинах у наслідок гниття трупу? чи можливе відхилення даних (похибка методу) при проведенні судово-токсикологічного дослідження крові померлого №1614 від 07.08.2018 року? Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання. Отже, згідно Висновку експерта №158 від 18.11.2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, призначеної ухвалою від 02.06.2021 року, захворювання на цукровий діабет, тип І, середньої тяжкості в стадії субкомпенсації, який тривалий час (з 2007 року) хворів [PERSON] , планово отримував замісну дозу інсуліну - не є причиною можливого новоутворення етилового алкоголю в крові. Для достовірного визначення наявності алкогольного сп`яніння необхідно досліджувати газохроматографічним методом біологічний матеріал: кров і сечу з трупа. В даному, конкретному, випадку при дослідженні трупа [PERSON] , сечовий міхур був порожній, що лишило можливості дослідити сечу на наявність етилового алкоголю. В сечі, під час гнильних змін, не відбувається новоутворення етилового алкоголю. При дослідженні трупів, вилучених з води, смерть яких настала від асфіксії внаслідок утоплення в воді, за рахунок швидкого розвитку гемолізу крові, і, як наслідок, гнильних змін у крові, можуть виникати зміни концентрації етилового алкоголю: за рахунок як руйнування, так і утворення ендогенного етилового алкоголю в межах 0,2‰ - 0,4‰, що унеможливлює встановлення ступеня алкогольного сп`яніння. Концентрація етилового алкоголю, встановленого у трупа [PERSON] дорівнює 0,36‰, що згідно до комплексної оцінки алкогольного сп`яніння «Методичні рекомендації. «Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем», Київ, 2004 рік, відповідає - менш 0,4‰: «сп`яніння практично відсутнє, або похибка газохроматографічного методу». Враховуючи вказане, комісія експертів прийшла до висновку, що при аналізі наданої судово-медичної документації об`єктивних судово-медичних даних, які можуть свідчити про наявність та ступінь алкогольного сп`яніння не встановлено (а.с.213-228). Так, підстав,враховуючи відсутність заперечень сторін щодо наданого експертного висновку, піддавати його сумніву у суду немає, позаяк такий висновок отриманий у встановленому процесуальним законодавством порядку, з дотриманням вимоги про роз`яснення експертам встановленої законом про кримінальну відповідальність відповідальності за відмову від виконання покладених на них обов`язків та за дачу завідомо неправдивого висновку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи допустимих доказів вживання [PERSON] алкоголю або перебування його в стані алкогольного сп`яніння та ступеню цього сп`яніння, у зв`язку з чим вважає неправомірною відмову відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування з посиланням на п. 4.2 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків. Окрім того, у відзиві на позов, відповідач як на ще одну підставу для нездійснення страхового відшкодування посилається на те, що позивач не виконала обов`язку з надання всіх необхідних для здійснення виплати страхової суми документів, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Як убачається зі страхового акту №INGS1791216 від 25.09.2018 року та письмового повідомлення від 24.10.2018 року про розгляд заяви позивача, відповідач зазначає причиною для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування лише посилання на п. 4.2 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків, при цьому не зазначаючи ні в страховому акті, ні в письмовому повідомленні таку причину для відмови як ненадання позивачем всіх необхідних документів для здійснення відповідної виплати. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що надані позивачем як спадкоємцем страхувальника документи були визнані страховиком достатніми для прийняття рішення за цією страховою виплатою, у зв`язку з чим твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку з надання всіх документів суд до уваги не приймає. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved