Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

19.01.2022 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 08.05.2019 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу мають спільного сина, який проживає з позивачкою. Позивачка власними силами намагається матеріально забезпечити дитину, відповідач від виконання свого обов`язку по утриманню сина ухиляється. На момент звернення до суду згоди між сторонами по справі щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання дитини не досягнуто. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2019 року по справі №484/1683/19 розірвано шлюб, зареєстрований 08.05.2011 року Чемерпільською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , актовий запис №2. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище " [PERSON] ". Рішення суду набрало законної сили 10.06.2019 року. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по мітсу Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, згідно якого сторони по справі є батьками дитини. Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина на момент пред`явлення позову не надає, а тому суд вважає, що відповідач належним чином свої батьківські обов`язки в частині утримання неповнолітнього сина не виконує. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із вказаної диспозиції статті суд в будь-якому випадку повинен встановити мінімальний розмір аліментів на дитини у відсотках від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, останній такий розмір аліментів визнав повністю, що є підставою для задоволення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість утримання неповнолітньої доньки позивачем, яка також зобов`язана утримувати останню відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дітей саме позивачем. Таким чином, з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved