Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 229597,94 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 14.10.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мерседес Бенц Е200 д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , та перебував під керуванням [PERSON] , [INFO] , та автомобілем Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , та перебував під керуванням її чоловіка - [PERSON] . Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду від 25.05.2020 у справі №752/4561/20 встановлено, що порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 2.1; 13.1 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Крім того, відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва від 01.09.2020 №10.31-43-8488ВИХ-20 повідомлено, що матеріали для складання адміністративного протоколу не направлялись до органів Національно поліції, у зв`язку із встановленням наявності в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Так, ТДВ СК «Альфа Гарант» на підставі даних протоколів від 23.10.2019 огляду транспортного засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] складено аварійний сертифікат 68-D/60/5 з розрахунком вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент дорожньо-транспортної пригоди та становить 329597,94 грн. Крім того, позивачем було замовлено звіт незалежної експертизи про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до страхового полісу №АМ/8572902 сума за заподіяну шкоду становить 100000,00 грн., котрі 13.07.2020 були перераховані ТДВ СК «Альфа Гарант» на рахунок позивача. З огляду на наведене та на підставі ст. ст. 22, 1166, 1187, 1190, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів на її користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.10.2021 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 07.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача-2 [PERSON] - адвокат Лазорко Ю.М. просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, оскільки аварійний сертифікат 68-D/60/5 з розрахунком вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , є недопустимим та недостовірним доказом, так як складений з порушенням п. п. 5.1, 5.5, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції У країни та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Крім того, вина відповідачів у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена, відповідач-2 [PERSON] є неналежним відповідачем та не повинен відшкодовувати збитки, тому що у момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди він не керував транспортними засобом Мерседес Бенц Е200 д.н.з. [NUMBER] . Також наголосив, що пошкоджений транспортний засіб позивача був проданий та грошові кошти, виручені від його продажу, повністю покривають розмір позовних вимог [PERSON] 13.07.2021 позивач направила до суду заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, мотивуючи її тим, що відповідно до Звіту про оцінку КТЗ від 02.11.2019 №02-02/11, виготовленого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , становить 350881,95 грн. Крім того, транспортний засіб Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] 02.11.2019 року був відчужений позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 3241/2019/1752072 за 49000,00 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, становить різницю між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і отриманими від продажу автомобіля коштами, а саме 201881,95 грн. 25.11.2021 до суду надійшли заперечення проти заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, у яких представник відповідача-2 [PERSON] - адвокат Лазорко Ю.М. зазначив, що заява подання з порушенням вимог ЦПК України, звіт про оцінку КТЗ від 02.11.2019 №02-02/11 є неналежним та недопустимим доказом та відповідач-2 [PERSON] є неналежним відповідачем. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2022, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2022 про виправлення описки, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явилась позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з`явився у судове засідання, заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Лазорко Ю.М. у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши в судовому засіданні сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 14.10.2019 приблизно об 11 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц Е200», д.н.з. [NUMBER] , рухався по крайній лівій смузі проїзної частини Столичного шосе зі сторони м. Києва у напрямку м. Обухів Київської області. Наближаючись до нерегульованого перехрестя Столичне шосе та вул. Г.Матикіна, [PERSON] порушив пункти 2.3б); 2.1; 13.1 ПДР України, проявив неуважність, не правильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не прийняв міри для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу чи безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду від 25.05.2020 у справі №752/4561/20 встановлено, що порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1;13.1 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля марки «Мерседес Бенц Е200», д.н.з. [NUMBER] , був [PERSON] , проте 16.03.2021 вказаний автомобіль було продано, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 28.05.2021. Крім того, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес Бенц Е200 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована полісом обов`язкового страхування №АМ/8572902 в ТДВ СК «Альфа Гарант». Так, ТДВ СК «Альфа Гарант» на підставі даних протоколів від 23.10.2019 огляду транспортного засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] складено аварійний сертифікат 68-D/60/5 з розрахунком вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент дорожньо-транспортної пригоди та становить 329597,94 грн. 13.07.2020 ТДВ СК «Альфа Гарант» на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 100000,00 грн., про що свідчить виписка по рахунку з АТ КБ «ПриватБанк». Згідно Звіту про оцінку КТЗ від 02.11.2019 №02-02/11, виготовленого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , становить 350881,95 грн. Окрім цього, 02.11.2019 позивач продала [PERSON] транспортний засіб марки Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] за ціною 49000,00 грн., про що свідчить копія договору від 02.11.2019 №3241/2019/1752072. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Власник транспортного засобу може передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія направо керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа є відповідальною за завдання шкоди. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.02.2019 у справі №757/15735/15-ц та є обов`язковими для врахування судом відповідно до положень ст. 263 ЦПК України. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Встановлено, що позивачу завдано шкоду з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки автомобіля марки «Мерседес Бенц Е200», д.н.з. [NUMBER] , що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди належав [PERSON] , яким даний автомобіль було надано добровільно [PERSON] , тому відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є [PERSON] . У ст. 1192 ЦК України зазначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що позивачу завдано шкоду з вини [PERSON] , згідно Звіту про оцінку КТЗ від 02.11.2019 №02-02/11, виготовленого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП транспортному засобу Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , становить 350881,95 грн., 02.11.2019 позивач продала вказаний транспортний засіб за ціною 49000,00 грн. та 13.07.2020 ТДВ СК «Альфа Гарант» на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 100000,00 грн., то розмір відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, становить 201881,95 грн. (350881,95 грн. - 49000,00 грн. - 100000,00 грн.). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У ході розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо спростування суми завданих збитків суду відповідачами надано не було. Враховуючи викладене, а також проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про солідарне відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 2300,00 грн.

Outcome: partial