Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом та просила суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 22.10.2018 по 11.09.2021 у розмірі 2180,40 грн. У позові посилаючись на те, що згідно судового наказу №531/1698/18 виданого 18.12.2018 Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення дитини [PERSON] , [INFO] трирічного віку до [INFO] . Станом на листопад 2021 по виконавчому провадженню щодо стягнення з відповідача аліментів наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 2180,40 грн. З урахуванням наявності заборгованості по аліментам, позивачем надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 24.10.2018 по 31.12.2018 у розмірі 2180,40 грн. Позивачка до суду не з`явилася, її представник надав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12.11.2018 року (а.с.8). Від вказаного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З розрахунку заборгованості (а.с.3) вбачається, що по виконанню судового наказу №531/1698/18 від 18.12.2018 по стягненню з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення дитини [PERSON] , [INFO] трирічного віку до [INFO] , наявна заборгованість, що станом на листопад місяць 2021 року склала 2180,40 грн. За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Проте, вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, суд звертає увагу на наступне. Виходячи із системного аналізу Глави 15 і Глави 22 СК («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК, норми положень Глави 15 СК до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання. Іншим прикладом може бути те, що сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК також на правовідносини, визначені главою 16 СК, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, стаття 201 СК містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК на правовідносини, визначені главою 17 СК, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. Своєю чергою, Глава 9 СК «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментах на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. Ураховуючи, що до заборгованості по аліментах на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач [PERSON] не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed