Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

16.12.2021 року представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, звернувся в суд в інтересах малолітнього [PERSON] , 2021 р.н., з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що [PERSON] після народження дитини самостійно покинула сина в КНП «Пологовий будинок №9» та до теперішнього часу без поважних причин не виконує свої батьківськи обов`язки відносно новонародженої дитини. Ухвалою суду від 10.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.02.2022 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду у судових засіданнях. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку, з заявою про відкладення підготовчого судового засідання не зверталась.Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання без її присутності. Оскільки позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов пред`явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що на первинному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , якому рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2021 № 232/1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] надано відповідний статус. Малолітній [PERSON] , [INFO] , народився в КНП «Пологовий будинок № 9» та був покинутий матір`ю. Згідно з медичним свідоцтвом про народження від 06.05.2021 №4 було з`ясовано, що мати дитини, [PERSON] , особа якої не підтверджена документами, проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 05.05.2021, 03.05.2021 року мати дитини самостійно покинула КНП «Пологовий будинок №9» ЗМР, письмову відмову від дитини не залишала. Також відповідно до Акту [PERSON] не заміжня, не працює, вживає психотропні наркотичні речовини та алкоголь. На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19.05.2021 № 221р «Про реєстрацію народження покинутої дитини»,

Outcome: approved