Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

22.02.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] адвоката Мундяка М.М. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якої такий просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтування заяви представник позивачки покликався на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2022 у справі № 456/5335/20 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. При ухваленні рішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, оскільки ним під час судових дебатів заявлено, що докази на підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування, будуть подані впродовж 5 днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищенаведене, витрати на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом Стрийським міськрайонним судом Львівської області цивільної справи № 456/5335/21, становлять 10000,00 грн, які представник позивачки просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 лютого 2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення (справа № 456/5335/20, провадження №2-др/456/7/21) передано судді Гулі Л.В. /а.с. 211/ Представник позивачки [PERSON] адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав з підстав наведених у заяві та долучених до неї доказів. Представник відповідача [PERSON] адвокат Іванус М.І. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тобто нявка сторін в судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за фактичної явки сторін. Відповідно до норм ст. 245 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та дослідивши матеріали справи, дійшов переконливого висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про задоволення заяви представника позивачки адвоката Мундяка М.М. з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2022 у цивільній справі № 456/5335/20, провадження № 2/456/192/2022 задоволено позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя повністю. При цьому, питання про інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до котрих в силу ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу, в справі не вирішено. Представником позивачки адвокатом Мундяком М.М. у судових дебатах було зазначено про те, що оскільки визначити точний розмір судових витрат, пов`язаних із захистом законних прав та інтересів [PERSON] , на даній стадії неможливо, тому докази на підтвердження обсягу та вартості наданих послуг будуть подані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК. 22.02.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] адвоката Мундяка М.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в розмірі 10000,00 грн в порядку ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України. Суд бере до уваги заяву представника позивачки адвоката Мундяка М.М. та докази, надані ним на підтвердження понесених витрат, як такі, що подані відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне зазначити наступне. Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17). Види судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Оглядом матеріалів справи встановлено, що 20.04.2020 між [PERSON] та адвокатом Мундяком М.М. було укладено Договір № 37/2020 про надання правової допомоги /а.с. 218-220/. Згідно з п. 1.1, 2.1 вказаного Договору Клієнт, серед іншого, уповноважує, а Адвокат приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії цього Договору здійснювати захист та представництво законних інтересів Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції на всіх стадіях судового процесу. Відповідно до акту виконаних робіт від 01.02.2022 адвокат Мундяк М.М. надав позивачці [PERSON] наступну правову допомогу: консультація (500 грн), ознайомлення з матеріалами справи (700 грн), виготовлення позовної заяви (3000 грн), участь у судових засіданнях (5800 грн), а всього 10000,00 грн /а.с. 210/. За надані адвокатом послуги [PERSON] сплатила 10000,00 грн у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 37/2020 від 01.02.2022 /а.с. 209/. Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який однак повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. При цьому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Суд погоджується з доводами представника позивачки Мундяка М.М. про те, що долучені до матеріалів заяви докази підтверджують надання адвокатом правової допомоги позивачці [PERSON] при розгляді справи № 456/5335/20. Відтак суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн є співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Предмет спору в даній справі є складним, потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, діючого законодавства та судової практики, а обсяг і складність складених процесуальних документів є значними. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, відсутність зі сторони відповідача клопотання про зменшення суми судових витрат, дійшов переконання, що заявлені представником позивачки до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачці, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому є обґрунтованими. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved