Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

09 липня 2021 року позивач Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької обласної ради звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що [PERSON] з 05.08.2009 працювала в Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької обласної ради та наказом від 08.07.2020 №71к звільнена з посади сестри медичної-анастезиста відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапія 08.07.2020 на підставі ст.38 КЗпП України за власником бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14 років (тобто без попередження позивача за 14 днів до звільнення). На момент звільнення відповідач перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною, яку їй надано з 27.10.2017 по 03.09.2020 наказом від 20.10.2017 №155-к.При цьому нею повністю використана щорічна відпустка, яка надавалася наперед за невідпрацьований період, перед відпусткою у зв`язку з вагітністю та пологами та соціальною відпусткою. Так, відповідно ст.6 ч.1 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Тривалість щорічної відпустки сестер медичних -анестезистів згідно умов колективних договорів від 2012 та 2014 років становить 35 календарних днів: 24 основної і 11 додаткової відпустки за особливий характер праці. До соціальної відпустки, а саме з 23.06.2017 по 26.10.2017, відповідач перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами за листком тимчасової непрацездатності № 743990. Відповідно до ст. 180 КЗпП України роботодавець зобов`язаний за заявою жінки приєднати до відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами щорічну відпустку, чим і скористалася відповідач. Згідно її заяви від 03.04.2017 їй було надано наперед щорічну відпустку повної тривалості у кількості 35 календарних днів з 18.05.2017 по 22.06.2017 наказом від 14.04.2017 № 56-о, яку вона використала перед відпусткою у зв`язку з вагітністю і пологами. Щодо розрахунку додаткової щорічної відпустки, яка мала б надатися відповідачу за період роботи 02.02.2017 -22.06.17 (141 Календарний день, виключаючи відпустку по вагітності і пологам 23.06.2017-26.10.2017 (126 кал.дні, листок ТН 743990), яка не входить до стажу, що дає право на додаткову щорічну відпустку, оскільки додаткова відпустка надається лише за фактично відпрацьований час в особливих умовах (ст.9 ч.2 ЗУ «Про відпустки»). Також зі стажу, що дає право на додаткову відпустку виключається час тимчасової непрацездатності у зазначений період: 4 календарні дні (з 21.03.2017 по 24.03.2017, листок тимчасової непрацездатності №539461, додаток 19) Таким чином стаж, який дає право на додаткову щорічну відпустку становить 137 календарні дні (141 -4=137). Отже, відповідачу належало надати за відпрацьований період 4 календарні дні додаткової щорічної відпустки та надано наперед 7 календарних днів додаткової відпустки (11-4=7). Всього відповідачу за період з 02.02.2017 по день звільнення під час соціальної відпустки по догляду за дитиною надано наперед 13 календарних днів щорічної відпустки, з яких 6 основної та 7 додаткової. Таким чином, остання відпустка відповідачем була взята наперед за не відпрацьований період, оскільки остання звільнилася за власним бажанням згідно заяви, про що видано відповідний наказ від 08.07.2020 №71-к, в якому зобов`язано бухгалтерію утримати кошти за 13 календарних днів використаної наперед щорічної відпустки. Про вказану заборгованість відповідача було повідомлено при звільненні зазначеним наказом, який відповідачу вручено під підпис. На покриття заборгованості позивач не здійснив відрахування заборгованості із заробітної плати відповідача, оскільки вона перед звільненням перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і заробітку не мала. На даний час заборгованість відповідача перед позивачем складає 1545,31 грн. яка в добровільному порядку не відшкодована. Просить стягнути з відповідача заборгованість та судовий збір в розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 05.08.2009 працювала в Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької обласної ради та наказом від 08.07.2020 №71к звільнена з посади сестри медичної-анастезиста відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапія 08.07.2020 на підставі ст.38 КЗпП України за власником бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14 років (тобто без попередження позивача за 14 днів до звільнення). На момент звільнення відповідач перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною, яку їй надано з 27.10.2017 по 03.09.2020 наказом від 20.10.2017 №155-к. При цьому нею повністю використана щорічна відпустка, яка надавалася наперед за невідпрацьований період, перед відпусткою у зв`язку з вагітністю та пологами та соціальною відпусткою. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу за період з 02.02.2017 по день звільнення під час соціальної відпустки по догляду за дитиною надано наперед 13 календарних днів щорічної відпустки, з яких 6 основної та 7 додаткової, що складає в грошовому еквіваленті 1545,31 грн. Відповідно до ст.ст.74,75 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. На підставі ст. 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. Відповідачем [PERSON] 23.12.2021 до суду надано квитанції про добровільну оплату на користь Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької обласної ради боргу в розмірі 1545,31 гривень (квитанція №0.0.2196972143.1 від 15.07.2021) та витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 гривень (платіжне доручення №ІВ88105064 від 15.08.2021), таким чином на момент розгляду справи відсутній спір між сторонами. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed