Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-06 00:00:00

Заявник, посилаючись на те, що -в березні 2022 року вона звернулася до відділу обслуговування громадян №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для оформлення пенсії при досягненні пенсійного віку; -при перевірці поданих нею документів було виявлено, що в архівній довідці за №07-04/100 від 20 січня 2022 року, виданої архівним відділом Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, а також наявних в ній записах здійснено помилки в написанні її ім`я: замість правильного українською мовою « [PERSON] » її записано російською мовою як « [PERSON] »; -помилка, виявлена в архівній довідці щодо написання її імені, унеможливлює вирішення питання призначення їй пенсії у позасудовому порядку, звернулася до суду з заявою та просить: встановити факт належності їй архівної довідки №07-04/100 від 20 січня 2022 року, виданої архівним відділом Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, а також наявних в ній записів згідно наказу №25 по Хустській сільгосптехніці від 9 березня 1978 року та наказу №26/19-К по Хустській сільгосптехніці від 2 квітня 1986 року. В судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.19/, в якій заяву підтримала, просила її задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення /а.с.17/, в яких просив розглянути справу в відсутність представника заінтересованої особи, враховуючи подане письмове пояснення. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність заявника та представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу\~ диспозитивності цивільного судочинства\~\~ /ст.13 ЦПК України/: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі\~ вироку\~ або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як вбачається зі свідоцтва про народження заявника її прізвище, ім`я та по батькові при народженні « [PERSON] » /а.с.8/. Згідно свідоцтва про шлюб прізвище заявника [PERSON] після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » /а.с.19/. Згідно паспорту заявника її прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] » /а.с.4/. Згідно Диплому, серії [NUMBER] , від 27 червня 1987 року; трудової книжки, серії [NUMBER] , від 31 липня 1978 року; картки платника податків та довідки про реєстрацію місця проживання особи ім`я заявника Нагородної - «Маргарита» /а.с.5-7, 11/. Таким чином, судом встановлено та доведено, що правовстановлюючий документ -\~ архівна довідка за №07-04/100, видана 20 січня 2022 року архівним відділом Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, дійсно належить [PERSON] , даний факт підтвердився в судовому засіданні всіма вищезазначеними доказами. З огляду на вищевказане суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу архівної довідки і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дану вимогу слід задовольнити. Разом з чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту належності заявнику наявних в архівній довідці записів згідно наказу №25 по Хустській сільгосптехніці від 9 березня 1978 року та наказу №26/19-К по Хустській сільгосптехніці від 2 квітня 1986 року, оскільки суд вважає, що ці записи є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа - архівної довідки, а самі по собі ці записи не є правовстановлюючими документами.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial