Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

31 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, у розмірі 50% прожиткового мінімуму щомісячно на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що за час перебуванні в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилось двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей та не приймає участі у їх вихованні і тому вона змушена сама їх забезпечувати. В зв`язку з вказаним, просить позов задовольнити. 01 лютого 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2014 року. 03 листопада 2021 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова у справі № 462/5787/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було ухвалено розірвати шлюб між сторонами /а.с.7-10/. Сторони від шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] /а.с.11,12/. Відповідно до інформаційної довідки №293287406 об`єкт житлової нерухомості, що за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.19-20/. З позовної заяви позивача вбачається, що малолітні діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є громадянином Російської Федерації, однак має посвідку на постійне проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с.16,17/. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не забезпечує, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно з ст.66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2618 гривень, з 01 липня - 2744 гривні, з 01 грудня - 2833 гривні. Позивач надала суду достатні докази, які можуть слугувати підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його незадовільний стан здоров`я, про перебування на його утриманні інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, а також те, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи наведене, суд, беручи до уваги, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, інших осіб на своєму утриманні немає, приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей, а також, зможе забезпечити нормальні та гідні умови для життя дітей. Крім того в порядку, визначеному ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved