Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 вересня 2001 року, про що у виконкомі Яношівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області зроблений актовий запис за № 10. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулась в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні характери і погляди на речі, тому між ними часто виникали сварки і непорозуміння. Як зазначила позивачка, відповідач вже більше п`яти років знаходиться за кордоном на заробітках, додому повертається неохоче, життям сім`ї взагалі не цікавиться. Позивачці стало відомо, що у відповідача є інша жінка. Шлюб існує між ними лише формально, тому його слід розірвати. Крім цього, позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 гривень. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відповідач відзив щодо позову не подав. При цьому, подав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. За таких обставин позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно висновку постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, до матеріалів справи позивачем долучено ордер серії РН-648 № 33 від 10.01.2022 року; договір про надання послуг представника в цивільній справі, згідно якого в ст. 4 визначено, що за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар в розмірі 2500 гривень від 10.01.2022 року; акт про прийняття-передачі за надання правової допомоги від 10.01.2022 року, згідно якого підтверджено виплату гонорару в розмірі 2500,00 гривень (а.с. 10, 11, 13). Крім того, позивачем долучено розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 10.01.2022 року, згідно якого встановлено, що: консультація з вивчення документів становить 500,00 гривень; підготовка аналітичної довідки, щодо судової практики 500,00 гривень, складання цивільного позову 1500,00 гривень (а.с. 12).

Outcome: approved