Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

09.02.2022 [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Канівської дитячої школи мистецтв, у якому просить суд: поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду, прийняти позовну заяву; звільнити від сплати судового збору; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №19 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] »; зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи; В обґрунтування позову зазначила наступне: згідно ст. 43 Конституції України, яка має найвищий пріоритет над законодавчими актами, передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; згідно рішення Конституційного Суду у справі № 1-14/2020 (230/20) від 28.08.2020 зроблено висновок, що конституційні права і свободи громадян у певній мірі можуть бути обмежені лише у чітко визначених Конституцією України випадках із зазначенням конкретного строку такого обмеження і тільки законом, а не підзаконним актом; будь-яким законом України не передбачено правової можливості відсторонення працівника від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від COVID-19, тому наказ відповідача є незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2022 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, звільнено позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.03.2022. У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд: витребувати від ЧРУП ГУНП в Черкаській області належним чином посвідчені копії талонів повідомлення єдиного обліку № № 5539, 5541 від 05.11. та 08.11.2021; витребувати від позивача та ГУ ПФУ в Черкаській області інформацію про розмір пенсійних виплат на користь позивача за період з 05.11.2021 по 09.02.2022; у позові відмовити повністю. Заперечення на позов відповідач у відзиві на позовну заяву обґрунтовує наступним: позовна заява - необґрунтована, безпідставна. Згідно п. 4 ч 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач зобов`язаний вказати серед іншого - спосіб (способи) захисту прав та інтересів. Позивачем обґрунтування порушеного права зводиться на невідповідність спеціальних нормативних актів - Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co V-2», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» вимогам статей 8,19,60,147,150 Конституції України, і тому не можуть бути застосовані до позивача, а відповідач не повинен був їх виконувати та вимагати їх виконання від позивача, а тому відсторонення від роботи - незаконне. Позивач при зверненні з вимогою поновити строк звернення до суду посилається на те, що примірник оспорюваного наказу нею отримано під час ознайомлення з матеріалами справи №697/2469/21, а саме 11.01.2022 (докази такого підтвердження відсутні), встановлений Законом, на оскарження наказу строк пропущений з поважних причин, а саме помилково обраного способу захисту порушеного права (мається на увазі судова справа № 697/2469/21). Позивач також зазначила у позовній заяві, що її слід звільнити від сплати судового збору за подачу позовної заяви від 09.02.2022 до суду, оскільки внаслідок незаконного відсторонення від роботи вона вже чотири місяці не отримує заробітну плату і фактично не має самостійних засобів до існування (такі докази відсутні). Проте, відповідач не погоджується з такою позицією позивача; позивачем пропущено строк звернення з позовною заявою від 09.02.2022 № 1818 до суду. Частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України імперативно передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тобто, у цій справі строк звернення [PERSON] до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен дізнатися про порушення свого права, а не з дня вручення копії наказу про відсторонення від роботи. Початком перебігу тримісячного строку для звернення до суду [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 19 від 05.11.2021 слід вважати 05.11.2021 - день ознайомлення [PERSON] з наказом про відсторонення від роботи (дивись акт від 05.11. та від 08.11.2021 про відмову від підпису наказу № 19 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] »); день звернення [PERSON] до ЧРУП № 1 ГУНП в Черкаській області про відсторонення її відповідачем від роботи, що підтверджується повідомленням єдиного обліку № № 5539, 5541 від 05.11 та 08.11.2021 відповідно; позивач у позовній заяві вказав «у жовтні-листопаді 2021 відповідач обмежував права працівника щодо повноцінної роботи». У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску строку. При цьому, поважними причини пропуску строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, не залежно від того чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 02.12.2020 №751/1198/18 та від 20.02.2019 справа № 461/1903/16-ц. Відповідач вважає, що провадження у судовій справі № 697/2469/21 ніяким чином не перешкоджало позивачу звернутися до суду з позовною заявою про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 19 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] », крім того позивач не намагалась подати позов і з дня прийняття рішення 10.01.2022 у судовій справі 697/2469/21, тобто по 05.02.2022 (останній день для подання позовної заяви, оскільки відлік слід вести з 05.11.2021). В матеріалах справи відсутні докази зворотнього. Отже, позивач пропустила, встановлений трудовим законодавством, тримісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав, не навела жодних підстав об`єктивної неможливості звернення до суду з позовом у передбачений ст. 233 Кодексу законів про працю строк, що є самостійною підставою для відмови у позові; позивач зобов`язаний сплатити судовий збір за звернення з позовною заявою від 09.02.2022 вх. № 1818 до суду, оскільки позивач стверджує про відсутність засобів до існування через незаконне відсторонення від роботи, але не надала будь-яких доказів неможливості сплати судового збору за подання позовної заяви. Відповідач повідомляє, що позивач регулярно отримує пенсійне забезпечення як пенсіонер (дивись лист ГУ ПФУ в Черкаській області від 16.02.2022 № 23000-0211-6/10371 - додається). Станом на 01.01.2022 мінімальна пенсія за віком становить 1 934 грн. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору на 2022 рік - 992,40 грн. 29.11.2021 позивач отримала нараховану заробітну плату (лист № 17 від 17.02.2022). Отже, позивач має можливість платити судовий збір за подання позовної заяви до суду та навмисно не виконує Закон України «Про судовий збір», вводить в оману суд про відсутність засобів до існування та таким чином зловживає процесуальними правами; відповідачем дотримані вимоги законів України про відсторонення позивача від роботи. Відповідач відсторонив позивача від виконання трудового обов`язку з посади викладача інструментального відділу Канівської дитячої школи мистецтв на підставі ст. 46 Кодексу законів України про працю, відповідно до якої «відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: … в інших випадках, передбачених законодавством». Іншими випадками, передбаченими законодавством України, є: ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co V-2», наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрований Міністерством юстиції України 07.10.2021 за №1306/36928, згідно протоколу № 44 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 09.11.2021 (прийнятої на підставі п. 3-4 постанови Кабінету міністрів України від 04.10.2021 № 2153), з 12.11.2021 встановлено «червоний» рівень епідемічної безпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19; відповідач відноситься до закладів позашкільної освіти, тому він зобов`язаний виконувати спеціальне законодавство, щоб запобігти поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co V-2 на території Черкаської області. Вище перераховані спеціальні нормативні акти ніким не скасовані, діють у часі та просторі, підлягають до виконання, а Канівський міськрайонний суд Черкаської області не наділений правом тлумачити нормативні акти на відповідність Конституції України; позивач не надала суду чи відповідачу будь-яких рішень Конституційного Суду України про неконституційність ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», не надала рішень адміністративних судів про визнання незаконними постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 чи протоколу № 44 позачергового засідання державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 09.11.2021; отже, відповідач діяв у спосіб і в порядку, передбаченому чинним законодавством України; прохальна частина позовної заяви не містить чітких вимог, способу захисту надуманого порушеного права позивача і способу відновлення права, тому що не можна зобов`язувати відповідача виплатити позивачу заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи без зазначення чіткого розміру суми та періоду; відповідач не порушив прав позивача, а позовна заява не підлягає до задоволення з підстав необґрунтованості позову та пропуску строку звернення з позовною заявою на оскарження наказу відповідача № 19 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». У задоволенні клопотань відповідача про витребування у поліції талонів ЄО № 5539, 5541 від 05.11. та 08.11.2021, про витребування у позивача та УПФУ в Черкаській області інформацію про розмір пенсійних виплат позивачу за, зазначений відповідачем, період, які заявлені у відзиві на позовну заяву, судом у судовому засіданні 10.03.2022 протокольно відмовлено, оскільки ці докази витребовував відповідач з метою доведення пропущення позивачем строку звернення до суду та на підтвердження майнового стану позивача, проте питання поновлення строку звернення до суду та звільнення від сплати судового збору було розглянуто судом, за результатами якого постановлено ухвалу від 14.02.2022, яка окремому оскарженню не підлягає, проте заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України). У судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.03.2022 до 11.03.2022. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, просили позов задовольнити, представник позивача вказав на те, що оспорюваний наказ виданий 05.11.2022 до набрання чинності наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 (набрав чинності 08.11.2022), яким керувався директор відповідача при видачі оспорюваного наказу; повідомили, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані у встановлений Цивільним процесуальним кодексом України строк після ухвалення рішення; представник відповідача проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, повідомила, що позивач не йшла на жодні компроміси щодо надання підтверджуючих документів про те, що вона не становить загрози для працівників та учнів захворіти на COVID-19, а саме надання документа про наявність щеплення від COVID-19 чи довідки лікаря про наявність протипоказань або результату плр-тесту; відносно того, що наказ про відсторонення від роботи нею виданий 05.11.2021, повідомила, що рахувала дату набрання наказом Міністерства охорони здоров`я чинності так: місяць від дати прийняття наказу МОЗ, який від 04.10.2021, а не місяць з дня його опублікування в офіційному виданні; повідомила, що оспорюваний наказ відповідача направлявся поштою позивачу, оскільки вона відмовилась від ознайомлення під підпис, і згідно поштового повідомлення про вручення (при собі його не має), отриманий останньою 11.11.2022. Просила у позові відмовити, оскільки наказ виданий нею на підставі чинного законодавства, а районний суд не наділений повноваженнями перевіряти законодавчі акти на відповідність Конституції України. Вказала, що директор відповідача є розпорядником бюджетних коштів відповідача згідно з Статутом відповідача та рішення загальних зборів трудового колективу. Повідомила, що відповідачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані після ухвалення рішення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] - викладач Канівської дитячої школи мистецтв. Відповідач Канівська дитяча школа мистецтв є закладом позашкільної мистецької освіти сфери культури (п. 1.2. Статуту, затвердженого рішенням Канівської міської ради ОТГ Черкаської області від 24.01.2019 № 14-20). Засновником закладу є Канівська міська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Заклад безпосередньо підпорядкований відділу культури виконавчого комітету Канівської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області (п. 1.3. Статуту). Директором Канівської дитячої школи мистецтв Салтиковою Л. видано наказ від 07.10.2021 № 16 «Про вакцинацію працівників ДШМ», за змістом якого, відповідно до наказу МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 07.10.2021 за №1306/36928 затверджено перелік організацій, представники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19, директор наказала з 07.10.2021 попередити працівників ДШМ про обов`язкову вакцинацію проти COVID-19; працівники закладів позашкільної освіти, які не щепяться проти COVID-19 протягом цього періоду будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати; наказ набирає чинності через один місяць з дня його публікації; контроль за виконанням наказу залишає за собою (а.с. 9). Згідно Акта комісії «Про відмову підпису наказу № 16 від 07.10.2021 «Про вакцинацію працівників ДШМ» від 11.10.2021, затвердженого директором Канівської ДШМ Салтиковою Л., [PERSON] ознайомилась з наказом та відмовилась від його підписання (зворотній бік а.с. 9). Наказом директора Канівської дитячої школи мистецтв від 05.11.2021 № 19 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » (оспорюваним наказом, а.с. 10), позивача [PERSON] - викладача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 -

Outcome: approved