Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», вказавши, що 13.02.2008 року між [PERSON] та АТ «Індустріально-експортний банк» був укладений кредитний договір №69/707042. На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права стягувача за кредитним договором. 12.05.2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором в сумі 8797,45 гривень. Вказуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором, який не був нотаріально посвідченим, а сам виконавчий напис був вчинений поза строками позовної давності, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 12.05.2021 року за № 35998. Ухвалою суду від 07.12.2021 року заяву позивача [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжя ПСМУ МЮ (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення. Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою суду\~від 16.12.2021\~року заяву\~представника позивача\~ [PERSON] \~адвоката Кузнецова\~І.С.\~про забезпечення\~позову [PERSON] \~до ТОВ\~«Фінпром Маркет»,\~треті особі\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~Шевченківський ВДВС\~у м.\~Запоріжжя ПСМУ\~МЮ (м.\~Дніпро),\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~задоволено та\~забезпечено позов\~шляхом зупинення\~стягнення за\~виконавчим написом,\~вчиненим 12.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Є.М.,\~яким стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінпром\~Маркет» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~69/707042\~від 13.02.2008\~року в\~сумі 8847,45\~гривень. 17.01.2022 року представник відповідача направив до суду клопотання про врегулювання спору за участі судді, в якому посилаючись на можливість вирішення спору шляхом взаємних поступок та часткової сплати боргу, просить клопотання задовольнити. Окрім цього, заявлено клопотання про часткове визнання позову, а саме вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 454 гривні та в разі подання заяви про забезпечення позову судового збору в сумі 227 гривень. Ухвалою суду від 24.01.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті, клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді залишено без задоволення. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представником позивача направлено до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач та треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач в установлений судом строк не скористався своїм правом надати відзив на позов, треті особи без самостійних вимог на предмет спору не направили до суду письмових пояснень щодо позову. Позивачем також не було надано додаткових доказів, не заявлено будь-яких інших клопотань. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 13.02.2008 року між [PERSON] та АТ «Індустріально-експортний банк» укладено кредитний договір №69/707042. 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 35998, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за вказаним договором за період з 13.12.2020 року по 12.05.2021 року в сумі 8797,45 гривень, з яких 8797,45 гривень заборгованість за тілом кредиту. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) 29.09.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66860537 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 8847,45 гривень на підставі виконавчого напису №35998 від 12.05.2021 року. Під час розгляду справи суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості, яка виникла вже після закінчення строку дії договору. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як зазначала ВП ВС у постанові від 02.07.2019 року №916/3006/17, кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність три роки з дня виникнення права вимоги. За таких обставин при вчиненні виконавчого напису нотаріусом стягнуто заборгованість, яка утворилась після закінчення строку дії договору, а рівно і поза межами строку позовної давності. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, на переконання суду, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки кредитором не доведено безспірність нарахованих сум, а також виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності, з огляду на заяву представника відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved