Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

13 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила скасувати обтяження у виді арешту на нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 5323285200:00:003:0055, розташованої на території колишньої Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, накладені постановою Миргородського ВДВС МРУЮ№ АЕ606941 від 30.06.2009 року, реєстраційний номер обтяження № 9004669. В обгрунтування позовної заяви вказувала, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323282200:00:003:0210 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1761 га, розташованої на території колишньої Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В жовтні 2021 року вона мала намір укласти правочин оренди цієї земельної ділянки проте дізналася, що наразі вона перебуває під арештом. При зверненні до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) отримала довідку від 27.10.2021 року № 23806 відповідно до якої станом на 27.10.2021 року виконавчі провадження стосовно неї, як боржника, у відділі не знаходяться. Разом з тим, переглядом виконавчих проваджень з відповідної автоматизованої системи встановлено наявність арешту № 9004669 на усе її нерухоме майно, накладеного на підставі постанови про накладення арешту на майно та заборону на його відчуження № АЕ606941 від 30.06.2009 року. Наявність такого обтяження порушує її право власності на нерухоме майно в частині реалізації повноваження розпорядження таким майном. Ухвалою судді від 17.12.2021 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами загального спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10 березня 2022 року враховуючи, що позивач була стороною виконавчого провадження про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Миргородське відділення АТ «Державний ощадний банк України» в порядку виконання рішення Миргородського міськрайонного суду від 19 червня 2008 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миргородське відділення №3088 ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, залучено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Миргородське відділення АТ «Державний ощадний банк України» до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в раніше поданій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с. 20, 26). Представник відповідача Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та представник третьої особи Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Миргородське відділення АТ «Державний ощадний банк України», в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справим повідомлені належним чином (а.с. 28,29). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що згідно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником нерухомого майна, земельної ділянки з кадастровим номером 5323282200:00:003:0210 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1761 га, розташованої на території колишньої Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.4-6). Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження:номер запису про обтяження 9004669 від 28.08.2009 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, підстава обтяження: постанова, про накладення арешту на майно та заборону його відчуження, серія та номер АЕ № 606941 від 30.06.2009 року видана старшим державним виконавцем Відділу ДВС Миргородського МРУЮ Шелест Н.Н, власник [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] (а.с. 6). Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 19.06.2008 по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миргородське відділення №3088 ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Миргородське відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» №3088 2096,56 грн. заборгованості за кредитним договором та 81 грн судових витрат (а.с.15). Відповідно до довідки Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 27.10.2021 року № 23806 станом на 27.10.2021 року виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] у відділі не знаходиться. Переглядом виконавчих проваджень з АСВП Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно- Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м.Суми) встановлений арешт №9004669 на все нерухоме майно боржника, накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно та заборону на його відчуження № АЕ606941 від 30.06.2009 (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 1,2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 закону "Про виконавче провадження", письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено ,що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З аналізу ст. 59 ЗУ " Про виконавче провадження" вбачається, що арешт з майна може бути знятий виконавцем в рамках існуючого виконавчого провадження, або на виконання рішення суду шляхом відкриття нового виконавчого провадження Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач у встановленому законом порядку має намір розпорядитися своїм майном, однак накладена заборона на майно порушує її права, як власника, тому вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування, володіння та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач просила

Outcome: approved