Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та в зв`язку з тим, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини просить відібрати [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] обставини, викладені у позовній заяві підтримала та просила суд задовольнити позов у повному об`ємі позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, з обставинами викладеними у позовній заяві погоджується та не заперечує проти відібрання дитини без позбавлення у відношенні її батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже, позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] ( (а.с. 12,13). Фактично проживає разом з дочкою та співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в будинку його сестри [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 149, складеного 25.10.2016 Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що державна реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та відомості про батька дитини записано за вказівкою матері (а.с.15-16). Згідно довідки-характеристики №07-4-1вих22, виданої 20.01.2022 виконавчим комітетом Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області, відповідачка не працює, має судимість, зловживає спиртними напоями, не приймає участі у вихованні та навчальному процесі своєї дочки. Дана сім`я існує за рахунок тимчасових підробітків співмешканця, який неодноразово судимий, зловживає спиртними напоями та за період проживання в селі Мала Березянка характеризується негативно (а.с. 17). 22.09.2020 до Таращанського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надійшло повідомлення від виконавчого комітету Станишівської сільської ради про неналежні умови проживання та зловживання спиртними напоями батьків. За результатами виїзду у дану сім`ю та оцінки визначено, що складні життєві обставини підтверджено. Так, згідно наказу відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради від 24.09.2021 №187 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах [PERSON] (а.с. 22). 09.02.2021 сім`я була передана до комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Таращанської міської ради. В ході роботи з сім`єю відбувалися неодноразові візити спільно із суб`єктами соціальної робота та проводилися бесіди з вагітною матір`ю. Рекомендувалося консультування у лікаря нарколога, проходження реабілітації в реабілітаційного центрі співмешканця (а.с.18-19). [INFO] в даній сім`ї раптово померла дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.21). 27.09.2021 комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Таращанської міської ради прийняла рішення № 15-01 про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей та попередити [PERSON] про необхідність консультування у лікаря нарколога, працевлаштування, визначення місця подальшого проживання (а.с. 34). Так, 27.09.2021 [PERSON] офіційно попереджено про необхідність виконувати свої батьківські обов`язки та зобов`язано пролікуватися від алкогольної залежності, створити дитині умови для всебічного розвитку та належних умов проживання, вирішити питання з працевлаштування (а.с. 23). 29.09.2021 на підставі заяви матері від 27.09.2021 направлено до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» дитину [PERSON] , яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матері (а.с. 24). Згідно листа адміністрації комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» від 20.01.2022 № 22 [PERSON] перебуває на утриманні закладу (наказ про зарахування № 44ОД від 30.09.2021). За період перебування дитини в закладі з 30.09.2021 і по даний час, мати не відвідувала доньку жодного разу та не надавала ніякої матеріальної допомоги для життя та розвитку дитини, але періодично телефонувала до вихователя-методиста з метою поспілкуватися з донькою, але дитина на контакт з матір`ю не йшла, зовсім не говорила та не відповідала на запитання (а.с. 26). Як вбачається з інформації наданої ВП №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області (а.с. 27, 28), що протягом 12 місяців притягувалися до адміністративної відповідальності: [PERSON] - 04.11.2021 за ст. 175-1 ч. 1та ст. 178 ч. 1 КУпАП; [PERSON] - 08.09.2021за ст. 176 та ст. 178 ч.2 КУпАП, 26.05.2021 за ст. 177, ст. 178 ч.1 та ст. 175-1 ч.1КУпАП. Станом на 18.01.2022 план соціального супроводу сім`ї [PERSON] не виконано, оскільки мати не вжила жодних заходів щодо отримання консультації лікаря-нарколога та визначення потребу у лікуванні від алкоголізму, не працевлаштувалася, не створила безпечних умов для повернення дочки з ЦСПРД «Оберіг». У зв`язку з чим, комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення № 02-06 від 18.01.2022 про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , жительки с. Мала Березянка Білоцерківського району Київської області, без позбавлення її батьківських прав (а.с. 30). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 25.01.2022 (а.с. 29) встановлено, що [PERSON] не працевлаштувалася, підсобне господарство не ведеться, відсутні будь-які продукти харчування як і кошти для їх придбання, існує заборгованість за комунальні послуги. Для опалення будинку наявний запас дров з розрахунку на два тижні. 25.01.2022 на засіданні виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області прийнято рішення № 50-VIII «Про затвердження висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав» (а.с. 31-33). В зв`язку з тим, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання та матеріального утримання своєї дитини, свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками, в зв`язку з наявністю загрози для життя або здоров`я малолітньої дитини, позивач, захищаючи права та їх законні інтереси, та, виконуючи приписи ч.2 ст.170 СК України, звернувся до суду з даним позовом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.164 СК України. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідачка згодна, що на даний час вона не може забезпечити дитині належні умови проживання, і в інтересах дитини буде її відібрання від неї без позбавлення її батьківських прав. При цьому відповідачка висловлює намір у подальшому дитину повернути собі, і протягом даного року створити для дитини належні умови та переглянути свою поведінку до дитини. Згідно ч.3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини справи свідчать про те, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідачки, оскільки вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, умови для проживання дитини відсутні, а залишення дитини є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Суд вважає, що наявність підстав для відібрання дитини від відповідачки без позбавлення її батьківських прав доведено, оскільки на даний час відповідачка виявляє бажання стати на шлях виправлення і проявляє інтерес до дитини. Крім того, відібрання дитини від відповідачки без позбавлення батьківських прав не позбавляє останню права звернення до суду в порядку ч.3 ст. 170 СК України про повернення дитини їй. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та з урахуванням ст. 142 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору а позовні вимоги визнані відповідачкою до початку розгляду справи по суті, суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки на користь держави 50 відсотків судового збору у розмірі 496, 20 грн.

Outcome: approved