Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

у червні 2020 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Іщенко Г.М. звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ», третя особа: Київська міська державна адміністрація про визнання права власності на майнові права на квартиру. В обґрунтування позову зазначено, що 8 листопада 2018 року між сторонами у справі укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, а також договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/4С-К1403. Зазначені договори укладені з метою закріплення за позивачем права отримати в майбутньому (після введення об`єкту в експлуатацію) готовий об`єкт нерухомого майна - квартиру з номером 1403 загальною проектною площею 49,15 кв.м., розташовану на 14-му поверсі будинку [ADDRESS] . Вартість квартири за договорами становить 700896 грн. Відповідно до п. 4.2.1 попереднього договору, відповідач зобов`язується належним чином виконувати свої зобов`язання щодо, зокрема, дотримання планового строку введення будинку в експлуатацію - ІІІ квартал 2019 року та дотримання строку укладення основного договору - І квартал 2020 року. В свою чергу, позивач взяв на себе зобов`язання у визначені договором строки та розмірі сплатити вартість квартири. Станом на день звернення до суду з позовом, позивачем фактично сплачено на користь відповідача 519713,00 грн., що дорівнює 74,15 % від загальної вартості квартири, що підтверджується копіями квитанцій. Позивач вказує, що наразі відповідач не здійснює будівництво житлового будинку, в якому розташована квартира позивача, тому ним порушуються всі передбачені Договорами строки. За вказаних обставин позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 11 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с. 20-21). Ухвалою від 11 січня 2021 року у справі відкрито провадження та ухвалено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 27). У підготовчому засіданні сторони відсутні. Позивач звернувся з заявою про завершення підготовки справи за його відсутності. Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.ст. 174, 178 ЦПК України, та не подав до суду відзив на позов. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 38). У судовому засіданні 23.03.2021 року сторони відсутні. Представник позивача надіслав заяву, у якій просив проводити засідання без його участі та участі позивача. Відповідач та третя особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Будь-які клопотання до суду не надходили. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Судом встановлено, що 31 жовтня 2018 року [PERSON] та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» уклали договір завдатку № ОМ/4С-К1403, згідно з яким сторона 1 до 31 жовтня 2018 року включно вносить на поточний рахунок сторони 2 грошові кошти у розмірі 20 000 грн (а.с. 11). 8 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 1782, згідно змісту п. 1 якого, сторони зобов?язуються у строки, встановлені в п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» зобов?язується передати у власність окрему квартиру, характеристики якої вказано у п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, яка знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] , а [PERSON] зобов?язується прийняти у власність об?єкт та належним чином сплатити його вартість. Відповідно до п.п. 1.3 попереднього договору, плановий строк введення будинку в експлуатацію - ІІІ квартал 2019 року. Згідно п.п 1.4 попереднього договору, сторони зобов?язуються укласти договір купівлі-продажу протягом - І кварталу 2020 року, але у будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» правовстановлюючих документів на об?єкт. П.п. 1.4.1 містить характеристики об?єкта, згідно з якими: будівельний номер квартири 1403, кількість кімнат - 1, орієнтована (проектна) загальна площа - 49,15 кв.м., поверх - 14, секція - 4 (а.с. 6-7). Крім того, 8 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» укладено договір про забезпечення виконання зобов?язань № ОМ/4С-К1403, згідно п. 1 якого, для підтвердження зобов?язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, укладеним 8 листопада 2018 року, щодо укладення та посвідчення основного договору - договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов?язань, [PERSON] сплачує на користь ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати [PERSON] , зараховується ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» до платежів за основним договором. Відповідно до розділу 2 зазначеного договору, розрахунки по договору здійснюються шляхом перерахування [PERSON] грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ». Загальний розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов?язань згідно розділу 1 договору, становить 700 896 грн. Платежі здійснюються наступним чином: 338 528 грн, як оплата за 23,84 м2 об`єкта по ціні 14200 за 1 квадратний метр, у термін до 08.11.2018 року включно; решту суми в розмірі 362 368 грн, як оплата за 23,84 м2 об`єкта по ціні 15200 за 1 квадратний метр - до 10.05.2019 року включно рівними частинами впродовж 6 міс. по 60 394 грн 67 коп., кожного поточного місяця до 10 числа, починаючи з грудня 2018 року (а.с. 8-9). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 26.02.2019, підписаному сторонами у справі, [PERSON] виплачено на користь ТОВ «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ» грошові кошти у розмірі 519 713 грн (а.с. 13), що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 12) і становить 74, 15% загальної вартості квартири. Судом встановлено, що станом на 3 червня 2020 року будинок [ADDRESS] не введено в експлуатацію. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що нею сплачено 70,98 % вартості квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, відтак їй належать майнові права на цю частину квартири. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року№18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Судом встановлено, що позивачем виконано свої зобов`язання щодо оплати 74,15 % вартості квартири 1403, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться в межах об`єкту новоствореного нерухомого майна, а саме житлового будинку, який на теперішній час не прийнятий до експлуатації, відповідно останній має 74,15 % майнових прав на вказаний об?єкт. З огляду на викладене вище, суд надходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved