Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

19 грудня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 червня 2011 року у загальній сумі 13131 гривня 25 копійок станом на 14.11.2021 року, яка складається з наступного: 12651 гривня 62 копійки - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12651 гривня 62 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 479,63 гривні - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 03 червня 2011 року відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 03.06.2011 року, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н від 03.06.2011 року про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, тобто порушує зобов`язання за даним договором. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, погодився на заочний розгляд справи (а.с. 66). Відповідачу [PERSON] судові виклики надсилались за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судовий виклик на 10 лютого 2022 року на 09:30 годину повернувся з відміткою, що адресат відмовимся від отримання судової повістки (а.с.70). Судовий виклик на 14 березня 2022 року на 09:30 годину відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 109). Згідно з пунктом 1 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.107). Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані положення ЦПК України та обставини справи,суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2011 року [PERSON] звернувся до АТ "КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16). Згідно вказаної заяви [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У анкеті-заяві від 03 червня 2011 року зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 27-52). Згідно з розрахунком банку, заборгованість [PERSON] станом на 14 листопада 2021 року рахується на загальну суму 13131 гривня 25 копійок, яка складається з наступного: 12651 гривня 62 копійки - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12651 гривня 62 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 479,63 гривні - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії (а.с. 7-13). За змістом ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. (пункти 1 та 3 частини 1 статті 611 ЦК України). Згідно вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Мотивуючи заборгованість за простроченими відсотками, позивач посилається на Умови та Правила надання банківських послуг та на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток "Універсальна". Однак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків у розмірі 479,63 гривні, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи не містять підпису відповідача. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, тому що вони не підписані позичальником, зазначені умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника. Суду не надано належних та допустимих доказів про те, що саме такі Умови та Правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач на час підписання анкети-заяви станом на 03 червня 2011 року. За положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (Провадження № 14-131цс19) від 03 липня 2019 року, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 червня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 грудня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу для ознайомлення, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил. Анкета-заява [PERSON] не містить домовленості про розмір процентів за користування кредитними коштами, про розмір штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 479,63 гривні за несвоєчасну сплату кредиту. З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка користувався кредитною карткою, знімав кошти та періодично погашав заборгованість (а.с. 17-26). Із розрахунку заборгованості вбачається, що сума неповернутого тіла кредиту становить 12651,62 грн., що відповідачем не спростовано. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, з відповідачки належить стягнути суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 12651 гривня 62 копійки. Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2270 гривень, що відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" є мінімальним розміром за подання позову майнового характеру юридичною особою та достатнім у цій справі, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial