Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулався до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала,що згідно витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копіїю свідоцтва про право власності № [NUMBER] вона є власником будинку по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку, окрім позивачки та її сім`ї зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який у вказаному будинку не проживає з 2018 року. При цьому, жодних перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує право позивачки як власника майна на повноцінне користування та розпорядження власністю. За таких обставин позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у її участі. Позовну заяву підтримує, просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомила. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивачка не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 268770731. Згідно будинкової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] , в такому зокрема зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 912 від 11.10.2021 р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку по [ADDRESS] , у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.02.2021 року, 19.05.2021 року, 30.08.2021 року, 20.09.2021 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема дружина наймача, їх діти і батьки. Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивачки (власниці житла). Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З врахуванням того, що позивачка є власником вищевказаного житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідач у спірному будинку не проживає, а тому її право на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. На підставі ст. 406 ЦК України,

Outcome: approved