Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

У березні 2022р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за результатом розгляду якої позивач просить: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 22.02.2003 року по 16.03.2006 року сторони перебували у шлюбі, який був розірвано на підставі рішення Гуляйпільського районного суду від 13.02.2006р. у справі №2-1878/06. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився мешкати з позивачкою. На даний час, їх син навчається на 3 курсі денного відділення Запорізького авіаційного коледжу ім.. О.Г. Івченка, на бюджетній формі навчання. На підставі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою суду від 11 березня 2022 року вирішено справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 24-25). Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів, в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача та заяву відповідача, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 22.02.2003 року по 16.03.2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірвано на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2006р. у справі №2-1878/06. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився мешкати з позивачкою. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим позивачка бажає отримувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за рішенням суду. Згідно з ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями частини 2 статті 182 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу, а якщо така можливість підтверджена, то в якому розмірі, який би максимально відповідав інтересам обох сторін з урахуванням встановлених у справі обставин. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці доходу, а тому виходячи з імперативного права позивача на визнання способу стягнення аліментів з урахуванням ст.ст. 183-184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів у частці доходу платника аліментів. Таким чином, виходячи з інтересів повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, а також вимог ст.ст. 180, 182-184 СК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved