Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) через свого представника [PERSON] (далі представник позивача) звернулась до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної рада Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном в силу законодавства на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовилась в установленому законом порядку. Інші спадкоємці своїм правом на прийняття спадщини не скористались, отож позивач є єдиним спадкоємцем. До складу спадкової маси увійшла частка житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно позивач позбавлена можливості, оскільки у правовстановлюючому документі - Договорі дарування вказаного об`єкта нерухомості від 01.02.1982 не було зазначено точної адреси житлового будинку та не вказано яка частка у праві спільної власності на подарований житловий будинок належить спадкодавцю, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Представник відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім в заяві, яку селищний голова адресував суду зазначив, що проти задоволення позову не заперечують, просили про розгляд справи з0а відсутності їх представника. Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням представника позивача було витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина. Із матеріалів\~спадкової справи\~№60/2021 встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась його дружина [PERSON] , подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підтвердження факту родинних відносин до матеріалів справи додано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.9). На підтвердження факту прийняття спадщини вказують довідки видані старостою Сиваковецького старостинського округу Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.35, 36), відповідно до яких слідує, що [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, відповідно до законодавства на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці таким своїм правом не скористались. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла в силу приписів ст.548, 549 ЦК УРСР, отож вона їй належить. Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевської Ю.В. від 26.08.2021, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача на частку житлового будинку за [ADDRESS] . Вказана відмова нотаріуса мотивована тим, що у правовстановлюючому документі, який вказує на належність майна спадкодавцеві - Договорі дарування від 01.02.1982 не було зазначено точної адреси житлового будинку та не вказано, яка частка у праві спільної власності на подарований житловий будинок належить спадкодавцю. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із договору дарування від 01.02.1982, посвідченого секретарем Сиваковецької сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 01.02.1982 (а.с.10) слідує, що [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] , а останні прийняли у дар цілий житловий будинок, що знаходиться в с. Соболівка, Липовецького району Вінницької області та який розташований на земельній ділянці, площею 0, 20 га, яка належить [PERSON] .. Як слідує із довідки виданої Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане БТІ» (а.с.11), реєстрація права власності на житловий будинок за [ADDRESS] , не проводилась за [PERSON] . Право власності на Ѕ зазначеного вище об`єкт нерухомості було зареєстровано згідно матеріалів інвентаризаційної справи №220 за [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на вказаний об`єкт нерухомості видного 24.11.2006 КП «ВООБТІ» (а.с.12-14), власниками житлового будинку за [ADDRESS] . Українки, рік побудови 1980, значаться [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до довідок №403 від 01.10.2021 та №34 від 25.01.2022 виданих Турбівською селищною радо Вінницького району Вінницької області слідує, що згідно записів по господарських книг за 2000-2005 роки власниками житлового будинку за [ADDRESS] , значаться [PERSON] та [PERSON] . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2037 га, кадастровий номер 0522285800:02:000:0304, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала [PERSON] (а.с. 17). Суд враховує, що договір дарування від 01.02.1982, посвідчений секретарем Сиваковецької сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 01.02.1982, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] набули у дар житловий будинок, розташований в селі Соболівка, Липовецького району Вінницької області. Вказаний договір не було визнано недійсним в установленому законом порядку. [PERSON] та [PERSON] відповідно до відомостей наданих органом місцевого самоврядування та КП «ВОО БТІ» є власниками житлового будинку за [ADDRESS] . Право власності на вказане майно було зареєстровано за одним із співвласників [PERSON] у розмірі Ѕ частки, отож вказане майно є спільною частковою власністю, в якому було визначено його частки. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше подібне майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Судом встановлено, що за життя спадкодавцем на підставі договору дарування набуто частку у житловому будинку, який, як було встановлено, є спільною частковою власністю двох осіб, такий договір не було зареєстровано органами БТІ як і не було оскаржено, отож зібрані у справі докази підтверджують належність Ѕ частки спадкодавцеві, утім за вказаних вище обставин позивач успадкувавши майно належне [PERSON] , позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права від незалежних від неї обставин. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved