Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

19 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24.04.2019 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання або до досягнення останнім 23 років. Посилається, що на даний час він не має можливості надавати допомогу, оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також його дружина [PERSON] є інвалідом з дитинства. Відтак сім`я перебуває на його утриманні. Вказані обставини свідчать, що він немає змоги виконувати рішення суду від 24.04.2019 року Також вказує, що син вже не навчається у відповідному вищому навчальному закладі. З урахуванням вищезазначеного просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст.ст.12,\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.04.2019 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 12.03.2019 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Рішення набуло законної сили 27.05.2019 року (а.с. 10-12). Як на підставу для припинення стягнення аліментів позивач посилається, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також його дружина [PERSON] є інвалідом з дитинства. Зазначене підтверджується матеріалами справи (а.с.3,6-9). Частина 3\~ст.12 ЦПК України\~покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.5\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, суд вважає, що суд встановивши, що син навчається у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, взявши до уваги взаємний обов`язок батьків по її утриманню, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку, визначивши аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд обґрунтовано прийняв до уваги обставини, зазначені у статті 182 СУ України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважав за можливе визначити стягнення аліментів у визначеному розмірі. Дослідивши подані представником позивача як на підставу для звільнення від сплати аліментів докази, суд зазначає, що вказані обставини існували на час винесення рішення про стягнення аліментів, а відтак відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~цивільній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~а тому\~ суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати аліментів. Крім того, згідно автоматизованої системи документообігу Мукачівського міськрайонного суду, позивач не оскаржував рішення суду про стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі, а отже погодився з таким розміром аліментів та можливістю сплачувати їх. Посилання відповідача на те, що дружина є інвалідом з дитинства, на висновок суду не впливає, оскільки згідно до довідки до акта огляду МСЕК, [PERSON] є інвалідом 3 групи, тому остання не позбавлена можливості працювати. Доводи позивача про те, що син на даний час не навчається, не підтверджено належними доказами. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини відмовити, оскільки доказів, які б давали підстав для звільнення від сплати аліментів судом не встановлено.

Outcome: dismissed