Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] 01.02.2022 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.1994 між позивачем та відповідачем Відділом записів актів цивільного стану Виконавчого комітету Пінської міської Ради народних депутатів Брестської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 260. Від цього шлюбу у них народилися діти сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки подружні стосунки з чоловіком не склалися, тому 19.10.2021 рішенням Любешівського районного суду Волинської області шлюб розірвано. [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не несе витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей їхніх дітей, крім цього зароблені кошти витрачає на власні потреби. Однак діти потребують нормального харчування, придбання одягу, витрат на лікування та навчання. Також звертає увагу суду на те, що відповідач є фізично здоровим та є працездатним, інших утриманців не має, зможе сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу). Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , в її користь на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 07.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні (а.с.19). Правом на відзив, відповіддю на відзив та запереченнями сторони не скористалися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні подану нею позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечив відносно задоволення заяви, пояснив, що він працевлаштований та утримує дітей по мірі можливості, а саме: купує одяг та продукти харчування. Однак на підтвердження своїх пояснень ніяких доказів не надав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. 07.05.1994 між позивачем та відповідачем Відділом записів актів цивільного стану Виконавчого комітету Пінської міської Ради народних депутатів Брестської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 260, який рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 19.10.2021 розірвано (а.с.9-11). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.10.2007, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.02.2011, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.05.2016, батьками яких є сторони по справі (а.с.12-14). Судом встановлено, що діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач є їхнім батьком, однак в достатній мірі не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим між сторонами існує спір з цього приводу. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також у підтвердження того, що ним в добровільному порядку надаються щомісячно необхідні кошти на утримання дітей. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Згідно з ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в розмірі 992,40 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору. На підставі статей 180,182,183,191 СК України,

Outcome: approved