Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Олександрівського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. В обґрунтування уточненого позову зазначив, що після смерті батьків позивача відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Маючи намір отримати спадок, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, [PERSON] стало відомо, що на невизначене майно, все майно накладено арешт. Позивач звернувся до Олександрівського ВДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак листом йому повідомлено, що виконавче провадження, за яким боржником був [PERSON] було завершено та передано до архіву; архів завершених виконавчих проваджень знищено за закінченням терміну зберігання та роз`яснено про можливість зняття арешту за рішенням суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд зобов`язати Олександрівський ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти накладений арешт на майно боржника - [PERSON] , [INFO] , який було накладено в межах виконавчого провадження Жовтневим ВДВС м. Запоріжжя на підставі постанови № 750 від 04.02.2004 року - об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно в склад якого входить нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано під номером запису обтяжень 1946226 від 05.05.2005 року ( [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. 21.09.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при накладенні арешту відділ ДВС є «посередником» між особою, в інтересах якої накладається арешт, та особою, на майно якої накладається арешт. Саме між цими особами існують спірні правовідносини. Тому у більшості випадків у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є особа, в інтересах якої здійснено цей арешт. Як третю особу, яка не має самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи на розсуд суду. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, раніше надав суду заяву про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 09.03.2011 року. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.02.1959 року. Листом № 13255/6 від 11.05.2021 р. Олександрівським ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] , [INFO] , з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначена постанова була зареєстрована 05.05.2005 за № 1946226 реєстратором: Четверта запорізька нотаріальна контора. Зазначені документи відсутні в Олександрівському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у зв`язку з тим, що вищевказане виконавче провадження було завершено та передано до архіву, строк зберігання яких становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Разом з тим, роз`яснено право звернутись до суду для зняття арешту з майна. Державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. постановою від 21.01.2022 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з наявністю зареєстрованого арешту на все нерухоме майно спадкодавця [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , однак не може оформити спадщину після смерті батька, у зв`язку з перебуванням його майна під арештом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір оформити право власності, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Враховуючи те, що арешт на майно [PERSON] , який помер [INFO] , накладався для забезпечення виконання рішення суду, та наразі виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні у Олександрівському ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), підстав для подальшого існування арешту немає. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки, судом встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що арешт на майно [PERSON] не знято та, враховуючи що його наявність перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав щодо прийняття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом зняття арешту з нерухомого майна, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині зобов`язання Олександрівського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснити зняття арешту, суд зазначає, що дана вимога є передчасною, адже судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За таких обставин, рішення суду про зняття арешту з майна, з моменту набрання ним законної сили, є обов`язковим для виконання відповідачем.

Outcome: partial