Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах малолітньої [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обгрунтування позову зазначено, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який став правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» 05.11.2007 АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №966/256-608-14 згідно якого йому надано кредит у сумі 68000 грн. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач неналежно виконує зобов`язання, в результаті чого станом на 08.06.2021 виникла заборгованість у розмірі 218567,24 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Кредитором та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 05.11.2007 відповідно до якого останній надав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер: 6821884700.01.037.0001, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] . Позивач звернувся до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення та врегулювати питання в досудовому порядку, було надіслано вимогу про усунення порушень, однак вони не були виконані відповідачами, а тому звертається з позовом до суду. Ухвалою від 27.08.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 08.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Панченко Д.В. позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Пояснив, що кредит був виданий на купівлю житлового будинку, що підтверджується Договором іпотеки. Власником будинку згідно договору являється [PERSON] , у якому зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] . Також надіслав до суду копії документів виконавчого провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`являлись, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Відзиву не подавали, будь-яких заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не направляли. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області Яворська Н.В. у судовому засіданні пояснила, що відповідачі проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] . Мати працює в магазині, батько офіційно не працює. Дитина відвідує школу. Також зазначає, що не підтримує позовні вимоги в частині виселення малолітньої [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який став правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». 05.11.2007 АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №966/256-608-14 згідно якого йому надано кредит у сумі 68000 грн. (а.с. 7-8). Згідно п. 1.2 даного договору кредит надається на наступні цілі: придбання нерухомого майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для індивідуального, гаражного і дачного будівництва по цій же адресі. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №4950 від 05.11.2007 відповідно до якого останній надав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6821884700.01.037.0001, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що становить предмет іпотеки (а.с. 9-10). Згідно положень п.1.1 Іпотечного договору право власності у [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6821884700.01.037.0001, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] виникло на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Магерою Н.Ф. 18.10.2007 №5015 та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Магерою Н.Ф. 18.10.2007 №5018. На зазначене нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №4950 від 05.11.2007, обтяжувачем є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а особою майно якої обтяжуються [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №259269830 від 01.06.2021 (а.с. 103-104). Статтями 15, 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений у зобов`язанні строк. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (стаття 7 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст.\~33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Згідно до наданого позивачем розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №966/256-608-14 від 05.11.2007 станом на 08.06.2021 заборгованість за кредитом становить 65279,96 грн., сума заборгованості за відсотками 153287,28 грн. (а.с. 16-17). Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Законодавством визначено три способи задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (правова позиція Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 207/1271/15-ц). У пункті 4.5 договору іпотеки від\~05.11.2007, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , визначено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Судом встановлено, що нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис від 23.01.2018 року №907 про звернення стягнення на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер: 6821884700.01.037.0001, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] в рахунок стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 170187,59 грн. Як вбачається із даного виконавчого напису сума заборгованості включає в себе: 41026,27 грн. строкова заборгованість, 24253,69 грн. прострочена заборгованість, 108,8 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках, 104798,83 грн. прострочена заборгованість по нарахованих відсотках. Заборгованість виникла за кредитним договором №966/256-608-14 від 05.11.2007 (а.с. 98). Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62680808 від 29.07.2020 з примусового виконання виконавчого напису №907, виданого 23.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Також, приватним виконавцем винесено постанову від 29.07.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника [PERSON] (а.с. 99-102). Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акта (затвердженого рішенням №5/2019 від 15.10.2019) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» у відповідності до якого до АТ «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання АТ «Укрсоцбанк». За таких обставин АТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») на момент звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, уже було обрано певний спосіб захисту цивільних прав, зокрема, вчинення виконавчого напису нотаріуса від 23.01.2018 року №907, використав наявне в нього право на погашення заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, та звернув стягнення на іпотечне майно. Отже підстав для звернення стягнення вдруге на той самий предмет іпотеки на підставі рішення суду немає. Повторне звернення стягнення на одне і те саме майно з одних і тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено. Аналогічні правові позиції зазначені в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №715/1040/17, від 03.06.2020 у справі №459/2930/15-ц, від 08.08.2018 №711/4423/16-ц. Збільшення банком розміру заборгованості за процентами після звернення до суду в даній справі, не є підставою для повторного звернення стягнення на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер: 6821884700.01.037.0001, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (правова позиція Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №335/7782/18). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з заявленої позовної вимоги та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні у цій частині позову. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~109\~ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 3 ст.\~109\~ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже,\~загальне правило\~про неможливість\~виселення громадян\~без надання\~іншого жилого\~приміщення,\~передбачене ч.\~2\~ст.109 ЖК УРСР, застосовується в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку. При звернення стягнення на іпотечне майно шляхом позасудового врегулювання на підставі договору виселення мешканців з відповідного об`єкта відбувається за умови дотриманням передбаченої у ч. 2 ст.\~40\~Закону України\~«Про іпотеку» та у ч. 3 ст.\~109\~ЖК УРСР процедури, в разі невиконання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. АТ «Альфа-Банк» звернувся до відповідачів з вимогою про усунення порушень, вимогою про добровільне виселення від 16.06.2021 №825, а саме сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Зазначив, якщо зазначені порушення умов основного зобов`язання не будуть усунені протягом 30 днів, АТ «Альфа-Банк» вимагає звільнити житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] у разі не усунення протягом 30 днів порушення умов основного зобов`язання (а.с. 14-15). Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців підлягають застосуванню положення ст.\~40\~Закону України\~«Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм права особам, яких виселяють із жилого будинку - предмета іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Зазначені правові висновки відображено в постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №754/14503/16-ц та від 31.10.2018 у справі №753/12729/15-ц. Згідно довідки Маківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області від 04.11.2020 №01.02-54/502/2020 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). У даному випадку предмет іпотеки був придбаний за рахунок кредиту, забезпеченого вказаною іпотекою, що підтверджується наявністю кредитного договору №966/256-608-14 від 05.11.2007 укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] відповідно до п. 1.2. якого кредитні кошти були надані на цілі придбання нерухомого майна. У зв`язку із чим, виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з такого житла має відбуватись без надання їм іншого постійного житла, що відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, а тому вимога щодо виселення відповідачів підлягає задоволенню. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів а користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду відповідно до ст.\~141\~ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в рівних частках в розмірі 2270,00 грн., тобто по 756,67 грн. із кожного.

Outcome: partial