Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Заявниця, звернувшись до суду із даною заявою, посилається на те, що є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1, згідно якого все своє майно заповіла їй, своїй дочці [PERSON] . З метою оформлення права на спадщину заявниця звернулася із відповідною заявою до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, постановою останньої їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із не можливістю встановити факт належності померлій [PERSON] сертифікату про право на земельну частку (пай). Зазначає, що вказаний документ виданий на ім`я « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть, ім`я померлої вказано - « [PERSON] ». У зв`язку з наведеним просить встановити факт належності спадкодавиці зазначеного правовстановлюючого документа. Заявниця у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його та заявниці відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи суд вважає заявлені вимоги належно обґрунтованими виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 21 вересня 1998 року складено відповідний актовий запис за № 19 (а.с. 6). Крім того [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] , про що 17 лютого 2007 року складено відповідний актовий запис за № 3 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження заявниця є дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с. 11-14). Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1, згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН № 227007 від 26 серпня 1998 року, що було видане на підставі рішення Городенківської РДА від 09 лютого 2000 року № 51-р, належала земельна частка пай (а.с. 9). Заявниця будучи єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] , звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову через неможливість встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа на спадкове майно, так як ім`я власника у вказаному документі не відповідає її імені у свідоцтві про смерть. Так, у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження [PERSON] , ім`я померлої вказано « [PERSON] », в той час як у її свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, довідці Чернелицької селищної ради та правовстановлюючому документі ім`я спадкодавця « [PERSON] ». Таким чином суд вважає, що вищеописана помилка в написанні імені [PERSON] виникла внаслідок неуважності працівників органу, що видали документи. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявниці, так як дозволить оформити спадкові права. З огляду на вищенаведені письмові докази та беручи до уваги заяви сторін, суд приходить до висновку, що до виниклих обставин призвела неуважність відповідної посадової особи, яка оформляла вказані документи, а тому виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів окрім рішення суду, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву. На підставі наведеного та

Outcome: approved