Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

В грудні року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТЦ «Енергооблік» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, мотивуючи позов тим, що 03.07.2020 року між ТОВ «ІТЦ «Енергооблік» та [PERSON] було укладено договір про надання повторної безвідсоткової фінансової допомоги у простій письмовій формі. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав у позику від товариства грошові кошти у сумі 40 000,00 грн., факт отримання грошових коштів позичальником у сумі 40 000,00 грн. підтверджується платіжним дорученням ЕО000002122 від 03.07.2020 року. У відповідності до п. 3.1. договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму повторної фінансової допомоги, отриману за цим договором до 03. 07.2021 року включно. Повторна фінансова допомога повертається позичальником шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позикодавця в касі банку або шляхом утримання із заробітної плати. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 09.12.2021 року становить 20 210,55 грн., яка складається з наступного: 14000,00 грн. - сума боргу, 2800,00 грн. штраф, 281,40 грн. - інфляційні збитки, 1009,15 грн. - пеня, 184,11 грн. - 3% річних. Позивачем ТОВ «ІТЦ «Енергооблік» було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 03.07.2020 року між ТОВ «ІТЦ «Енергооблік» та [PERSON] було укладено договір про надання повторної безвідсоткової фінансової допомоги у простій письмовій формі. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав у позику від товариства грошові кошти у сумі 40 000,00 грн., факт отримання грошових коштів позичальником у сумі 40 000,00 грн. підтверджується платіжним дорученням ЕО000002122 від 03.07.2020 року (а.с.5-7). У відповідності до п. 3.1. договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму повторної фінансової допомоги, отриману за цим договором до 03. 07.2021 року включно. Повторна фінансова допомога повертається позичальником шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позикодавця в касі банку або шляхом утримання із заробітної плати. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 09.12.2021 року становить 18 274,66 грн., яка складається з наступного: 14000,00 грн. - сума боргу, 2800,00 грн. штраф, 281,40 грн. - інфляційні збитки, 1009,15 грн. - пеня, 184,11 грн. - 3% річних (а.с.22-25). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 20 210,55 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме 18 274,66 грн., які складається з наступного: 14000,00 грн. - сума боргу, 2800,00 грн. штраф, 281,40 грн. - інфляційні збитки, 1009,15 грн. - пеня, 184,11 грн. - 3% річних (а.с.23-25). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати на правову допомогу не підлягають до задоволення через недоведеність.

Outcome: partial