Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з [PERSON] суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 000,00 грн., та просить судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 серпня 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 201019720, забезпечений транспортний засіб «Citroen C-Elysee», реєстраційний № [NUMBER] . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 27 вересня 2020 року о 15-30 год., в м. Київ по пров. Індустріальному відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C-Elysee», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2020 р. у справі № 760/25337/20, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та ст. 122-4 КУпАП. 09 листопада 2020 року [PERSON] , як власник транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП. 09 листопада 2020 року [PERSON] , як власник транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування та надала усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено розрахунок № 58-D/78/5 від 10.11.2020 року., згідно якого вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу, складає 12 010,00 грн., без урахування ПДВ. 09 листопада 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було укладено угоду про розмір страхового відшкодування. Відповідно до умов даної угоди, сторони погодились, що розмір страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з вирахуванням франшизи в розмірі 2 600,00 грн. і становить 12 000,00 грн. 04 грудня 2020 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 12 000,00 грн на користь [PERSON] , власника пошкодженого автомобіля. Крім того, як зазначено у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2020 р. у справі № 760/25337/20, [PERSON] вчинив ДТП та залишив місце події. Станом на момент подання даної позовної заяви до суду, з боку [PERSON] не було здійснено жодних виплат/відшкодувань на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вищевказаним страховим випадком. 13 грудня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 17.02.2022 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 22 серпня 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 201019720, забезпечений транспортний засіб «Citroen C-Elysee», реєстраційний № [NUMBER] . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 27 вересня 2020 року о 15-30 год., в м. Київ по пров. Індустріальному відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C-Elysee», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2020 р. у справі № 760/25337/20, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пп. 38.1.1(а) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) Як убачається з матеріалів справи, цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» згідно полісу № 201019720. Відповідач не повідомив ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» про настання страхової події та не надав суду доказів про таке повідомлення. 09 листопада 2020 року [PERSON] , як власник транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП. 09 листопада 2020 року [PERSON] , як власник транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування та надала усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено розрахунок № 58-D/78/5 від 10.11.2020 року., згідно якого вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу, складає 12 010,00 грн., без урахування ПДВ. 09 листопада 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем було укладено угоду про розмір страхового відшкодування. Відповідно до умов даної угоди, сторони погодились, що розмір страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з вирахуванням франшизи в розмірі 2 600,00 грн. і становить 12 000,00 грн. 04 грудня 2020 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 12 000,00 грн на користь [PERSON] , власника пошкодженого автомобіля. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. Крім того, згідно правової позиції, наданої Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15), право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, суд вважає, що позивачем ТДВ СК ,,Альфа-Гарант» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12 000,00 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, право вимоги до якої є абсолютним, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15). Станом на момент подання даної позовної заяви до суду, з боку відповідача не було здійснено страхового відшкодування на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вищевказаним страховим випадком. Крім того, ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 5 000,00 гривень, суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі2 270 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved