Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] . В обгрунтування своєї заяви посилався на те, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області. Отримання свідоцтва про смерть у ВДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Буденівським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції ДНР видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] . Також, Буденівським відділом запису актів цивільного стану видана довідка про те, що [PERSON] помер [INFO] про що зроблено актовий запис № 995. Відповідно до ч. 2,3 ст. 9 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, надані заявником документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки заявником не надано документів лікувального закладу про підтвердження факту смерті [PERSON] [INFO] в м. Донецьк. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed