Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Представник АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 березня 2008 року у розмірі 84 451,60 грн станом на 18 травня 2020 року. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 27 березня 2008 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 18 травня 2020 року має заборгованість у розмірі 84 451,60 грн, з яких: 57 948,36 грн - заборгованість за тілом кредита в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 57 948,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 26 503,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з нього заборгованість за кредитом в розмірі 84 451,60 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року матеріали цивільної справи №753/14289/20 за даним позовом передано на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Листом від 26 березня 2021 року вказана ухвала суду була направлена сторонам, відповідачу з копією позовної заяви та доданими документами. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 26 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити повністю в задоволенні позову. Вказує на недоведеність факту ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору - відсутність відмітки про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Посилається на те, що на сайті позивача розміщені різні редакції Умов, в редакції починаючи з 01 вересня 2013 року, отже відповідач не міг ознайомитись з ними 27 березня 2008 року. Вказує на те, що позивачем подано до суду лице Анкету-заяву від 27 березня 2008 року, а Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять відмітки про ознайомлення. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки його складання залежить лише від волі позивача, а виписка по рахунку не містить обов`язкових реквізитів документу. Зазначає про відсутність належних доказів того, що на момент підписання Анкети-заяви від 27 березня 2008 року діяли саме долучені позивачем Умови та Тарифи. При цьому, зміст Анкети-заяви не містить посилання на відповідну редакцію Умов. Також у відзиві зазначено, що сума кредитного ліміту відповідача постійно змінювалась та коливалась в межах від 0,00 грн до 25000,00 грн, проте, з розрахунку заборгованості не вбачається жодних змін у розмірі заборгованості за тілом кредиту. Вважає, що позивач неправомірно здійснює стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками в розмірі 84 451,60 грн, тоді як на час звернення з позовною заявою сума кредитного ліміту становила 0,00 грн. Крім того, в розрахунках заборгованості зазначено про погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 184432,47 грн та 3742,90 грн, тоді як максимальний розмір кредитного ліміту клієнта, за наданими банком документами, становив 25000,00 грн. При цьому, в розрахунку заборгованості не враховано збільшення та зменшення кредитного ліміту, що на думку відповідача, свідчить про відображення в розрахунках неправдивих даних. Крім того, після встановлення кредитного ліміту в розмірі 0,00 грн, банк продовжує нараховувати відсотки та включати їх до загальної суми заборгованості. Також у відзиві зазначено, що збільшуючи процентну ставку, позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про підвищення/зміну процентної ставки. Зазначає, що не можна вважати добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, дії кредитора по списанню коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або його схвалення. Крім того зазначає, що на час подання позовної заяви термін дії картки вже закінчився та вказує на право кредитора нараховувати проценти лише в межах визначеного договором строку кредитування. (а.с.183-191) Також відповідачем подана до суду заява про застосування строку позовної давності. (а.с.192-193) Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 27 квітня 2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. (а.с.197) 03 червня 2021 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити вимоги банку в повному обсязі. У відповіді зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 27 березня 2008 року. Представник зазначає, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання, підписанням заяви позивальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Укладання кредитного договору таким чином не суперечить законодавству України. В Анкеті-заяві відповідач своїм підписом підтвердив ознайомлення з Умовами та Правилами та згоду з ними. Крім того, вказані Умови та Тарифи є загальнодоступною інформацією. З Анкети-заяви вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 36,00% на рік тощо. У відповіді зазначено про надання банком всіх необхідних доказів на підтвердження укладання кредитного договору та невиконання кредитних зобов`язань. З виписки по рахунку вбачається використання відповідачем кредитних коштів: зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів тощо. Вказана виписка та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Також у відповіді зазначено про правомірність зміни тарифів, інших умов обслуговування та відсоткової ставки за кредитним договором, що передбачено умовами кредитного договору, а також Умовами та Правилами в редакції, що почала діяти з 01 березня 2019 року. Вказується на правомірність нарахування відсотків до повного погашення заборгованості за кредитним договором. Також у відповіді наведені доводи щодо порядку погашення заборгованості та договірного списання, що передбачено умовами договору та визначено Умовами та Правилами, а також щодо звернення до суду з позовом до спливу строку позовної давності. (а.с.198-211) 24 червня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити повністю в задоволенні позову та наводить обґрунтування аналогічне доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. (а.с.224-227) Крім того, 16 липня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача АТ КБ «ПриватБанк», долучені до матеріалів справи. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Як убачається з матеріалів справи, 27 березня 2008 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] заповнив та підписав Заяву, на підставі якої отримав кредитну картку «Універсальна». Відповідно до Заяви [PERSON] ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банком послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 18 травня 2020 року [PERSON] має заборгованість в сумі 84 451,60 грн, з яких: 57 948,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 26 503,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками. В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» порушив питання про стягнення вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на укладення між сторонами кредитного договору від 27 березня 2008 року, згідно якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів того, що вони з [PERSON] досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію Заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку за договором та розрахунки заборгованості. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту. Як убачається з матеріалів справи, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису [PERSON] . Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» стороною позивача суду надані не були. Заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» містить лише його анкетні дані, дані щодо бажаного кредитного ліміту та базової відсоткової ставки. В Заяві поставлено відмітку про бажання видати [PERSON] картку «Універсальна». Водночас, вищевказана Заява не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту та строків сплати процентів за користування кредитом. Крім того, в Заяві вказаний бажаний кредитний ліміт в сумі 1000,00 грн. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи довідки, кредитний ліміт було неодноразово збільшено - остання зміна кредитного ліміту відбулась 17 жовтня 2017 року та становила 25000,00 грн. Разом з тим, згідно наданих стороною позивача розрахунків заборгованості, станом на 18 травня 2020 року [PERSON] нарахована заборгованість за тілом кредиту в сумі 57 948,36 грн, що більше ніж в два рази перевищує встановлений банком відповідачу максимальний кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] заперечує погодження з АТ КБ «ПриватБанк» умов кредитування, посилається на відсутність доказів його ознайомлення з умовами кредитування, а також відсутність на сайті позивача Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» в редакції, чинній на час підписання ним Заяви. Вказує на розбіжності між встановленим лімітом кредитування та наданими банком розрахунками заборгованості, а також на значну суму погашеної ним заборгованості. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. АТ КБ «ПриватБанк» не було доведено погодження з [PERSON] усіх істотних умов, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача як тіла кредиту так і відсотків. При цьому АТ КБ «ПриватБанк» не позбавлений можливості заявити вимоги про стягнення з [PERSON] на підставі ст.ст.1212 ЦК України грошових коштів, які обліковуються ним як «тіло кредиту». Предметом доказування в такому спорі буде різниця між сумою коштів, які були витрачені відповідачем з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок. Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає через недоведеність позовних вимог. З огляду на викладене суд не наводить обґрунтування щодо наявності або відсутності підстав для застосування позовної давності. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed