Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 35 758,70 грн матеріальної шкоди, яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу. Крім цього, просить стягнути моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 9 000 грн та покласти судові витрати на відповідача. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що 18.12.2020 року на перехресті вулиць Дорошенка-Степана Бандери у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, спричинена з вини [PERSON] , яка керувала автомобілем «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілю «BMW X1», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач було завдано механічні пошкодження. Викладені обставини та вина відповідача у скоєнні ДТП, на думку позивача, стверджуються постановою Галицького районного суду м.Львова від 04.02.2021 року, яка залишена без змін постановою Львівського алеляційного суду від 31.03.2021 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша», згідно полісу А04339994 від 22.12.2019 року із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 130 000 грн та франшизою 0,00 грн. 22.12.2020 року зареєстровано письмове повідомлення позивача про настання страхової події. 24.12.2020 року за участі судового експерта Галамая Б.І. на СТО «Арія Моторс» проведено детальний огляд автомобіля BMW X1», реєстраційний номер [NUMBER] , який 29.01.2021 року проводився повторно у присутності представника ПрАТ «Страхова компанія «Перша» - на СТО «Боні Авто Сервіс 112 Україна», за результатами якого встановлено перелік пошкоджених вузлів та деталей, а також визначено перелік робіт необхідних для відновлення автомобіля. В подальшому складено ремонтну калькуляцію та рухунок фактуру, якими встановлено вартість запчастин та ремонту. В обгрунтування понесених витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом покликається на висновок судової автотоварознавчої експертизи №02 від 26.02.2021 року з якої вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 59 876,47 грн. За відновлювальний ремонт автомобіля, позивач сплатила 55 596,77 грн. Позивачем також понесені витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на загальну суму 3 000 грн. 19.05.2021 року позивач звернулася до страхової компанії позивача про проведення виплати страхового відшкодування на загальну суму 58 596,77 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Перша» здійснила часткову виплату страхового відшкодування на загальну суму 22 838,07 грн, а відтак, позивач стверджує, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 35 758,70 грн, а тому, в зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Адвокат Давидов О.А. подав відзив на позовну заяву, що підписаний ним особисто та не містить підпису відповідача. Згідно із ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Ордер, який видано відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Однак, адвокатом Давидовим О.А. до відзиву не долучено ордер чи довіреність, які б посвідчували його повноваження на представництво інтересів відповідача в Залізничному районному суді м.Львова, зокрема й на подання від імені відповідача відзиву, а тому суд не приймається такий відзив до уваги і розглядає справу за наявними в ній матеріалами. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. /а.с.98-99/ Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 18.12.2020 року на перехресті вулиць Дорошенка-Степана Бандери у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, спричинена з вини [PERSON] , яка керувала автомобілем «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілю «BMW X1», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач було завдано механічні пошкодження, що стверджуються постановою Галицького районного суду м.Львова від 04.02.2021 року, яка залишена без змін постановою Львівського алеляційного суду від 31.03.2021 року. /а.с.71-74/ Крім цього, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника вказаного вище автомобіля застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша», згідно полісу АО4339994 від 22.12.2019 року із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 130 000 грн та франшизою 0,00 грн, в зв`язку з чим позивач звернулася до страхової компанії із повідомленням про настання події. /а.с.16-19/ Судовим експертом Галамаєм Б.І. складано ремонтну калькуляцію вартості відновлювальних робіт, відповідно до якої, вартість останніх становить 59 976,47 грн. /а.с.39-45/ Крім цього, в ході оцінки вартості пошкодженного майна, позивачу надано рахунок-фактуру на проведення ремонтно-відновлювальних робіт та рахунок-фактуру вартості автомобільних запчастин, складених Товариством з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс». /а.с.20-21/ Позивач здійснила оплату проведення ремонтно-відновлювальних робіт, відповідно до нарядів-замовлення СТО Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс», що стверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про оплату за ремонтні послуги. /а.с.82-86/ Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Внаслідок такої протиправної поведінки, [PERSON] було завдано шкоду, як власнику автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Вина [PERSON] підтверджена вказаною вище Галицького районного суду м.Львова від 04.02.2021 року, яка залишена без змін постановою Львівського алеляційного суду від 31.03.2021 року, а тому, наявний такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. В зв`язку з наведеним, потерпіла [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування та отримала виплату страхового відшкодування на загальну суму 22 838,07 грн, тому в подальшому звернулась до страхової компанії з вимогою про виплату залишку суми невиплаченого страхового відшкодування. /а.с.75-77, 79-80, 87-88/ Згідно із ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за змістом вказаних норм матеріального права, вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Вищевказаний правовий висновок викладений у постанові ВС КЦС від 14.02.2018 року в справі №754/1114/15-ц. Беручи до уваги викладене вище та те, що страховик виконав свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, з огляду на те, що вартість майнового збитку завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля, внаслідок ДТП, яка настала з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи - відповідача [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля) і отриманим страховим відшкодуванням. Разом з тим, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому, пред`явлення позивачем до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС КГС у справі №924/675/17 від 06 липня 2018 року. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим. Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. У даному випадку, позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення страхового відшкодування без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №02 від 26.02.2021 року, коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля позивача на момент його пошкодження у ДТП 18.12.2020 року становить 0,64. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Х1 Xdrive 2.0 TDI 5dr 8AT», номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] на момент його пошкодження у ДТП 18.12.2020 року, з врахуванням результатів обстеження 24.12.2020 року, 29.12.2020 року в цінах на дату обстеження без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт без ПДВ становить 31 480,22 грн. /а.с.22-38/ Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 31 380,22 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Зі змісту ст. 23 ЦК України убачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказаний правовий висновок викладений у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 гривень відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру, оскільки участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача, шо в причиново-наслідковому зв`язку призвело до душевних страждань. Позивач також просить покласти на відповідача судові витрати, надаючи попередній розрахунок таких, при цьому не надаючи документального підтвердження факту понесення позивачем судових витрат, а відтак, в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки майна (визначення розміру збитків) в розмірі 3 000 грн, то зазначена вимога не підлягає задоволенню з підстав того, що вказані витрати не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що вказані витрати здійснені позивачем особисто для забезпечення доказів по справі та також не є судовими витратами, відповідно до положень ст.133 ЦПК України. Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 гривень сплаченого судового збору, за подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial