Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулось ТОВ «ФК «Юрспецфінанс», з посиланням на те, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а остання зобов`язались повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, компенсацію неустойки та інші платежі в розмірах, в строки та на умовах, встановлених таким кредитним договором. 09.04.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-31-F, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» право вимоги за кредитними договорами, що входять до портфелю заборгованості. Між ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» як первісним кредитором з однієї сторони та ТОВ «Фінансова Компанія «ЮРСПЕЦФІНАНС» як новим кредитором з іншої сторони укладено договір відступлення права вимоги. Боржник не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, чим грубо порушила умови кредитного договору та норми чинного законодавства. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з своєчасного поповнення кредитної картки АТ «Райффайзен Банк Аваль» припинив строк її дії, про що повідомив відповідача листом та надав вимогу про виконання зобов`язання з повернення заборгованості у повному обсязі. Однак, відповідач не виконала взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання щодо дострокового погашення кредиту, процентів за його користування та сплати інших платежів. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (Т. 1 а. с. 232) просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 36466,57 грн., з яких 26670,04 грн. - тіло кредиту, 4286,35 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами нараховані банком, а також 5510,18 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими позивачем. Представник позивача ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» - Хворостяна А.М. в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах позивача підтримала, підтвердила обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просить задовольнити. Додатково зазначила, що строк дії первісного кредитного договору, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] не закінчився. Оскільки відповідач не погасила повністю заборгованості за первісним кредитним договором, відтак вона просить стягнути достроково всю суму заборгованості з відповідача. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що кредитну заборгованість частково погашено відповідачем, а саме на суму 10100 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями про сплату грошових коштів для погашення кредиту, ще необхідно сплатити позивачу 18404,88 грн.. Саме із цієї суми повинні були бути нараховані відсотки. Достатніх і належних доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем не надано. Позивачем до його звернення з позовом до суду направлялось повідомлення відповідачу про необхідність погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором. До суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву (Т. 1 а. с. 145 - 146), в якому вказано, що позивач не надав бухгалтерського розрахунку суми заборгованості. Вважає, що позивач не довів жодної із зазначених ним у позові обставин, оскільки не зазначає, яка саме з обставин, і якими конкретними доказами підтверджується. Позовні вимоги позивача не обгрунтовані, у позові він вказує на загальні, не конкретні обставини. Згідно з паспортом споживача уся сума кредиту становила на 28.01.2020 року - 28504,88 грн.. Після 28.01.2020 року відповідач сплатила на погашення кредитної заборгованості наступні суми: у 2020 році 25 лютого - 1050 грн., 23 квітня - 1050 грн., 12 травня - 1100 грн., 16 червня - 1050 грн., 15 липня -1050 грн., 16 вересня - 1050 грн., 29 жовтня - 1050 грн., 24 грудня - 1000 грн., у 2021 році 05 січня - 1000 грн., тобто погасила суму кредиту у розмірі 10100 грн.. Загальний борг відповідача по кредиту становить (28504,88 грн. -10100 грн.) = 18404,88 грн., який ще позивачу не погашено за відсутності коштів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2020 року між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено заяву-договір №014/380805/82/800609, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 28504,88 грн. на строк 72 місяці до 28.01.2026 року під фінансовану процентну ставку - 39,9 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. (Т. 1 а. с. 57, 58-59). На підставі п. 1.1. заяви-договору банк відкриває поточний рахунок «для виплат» в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п. 1.2. кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі - 28504 грн. 88 коп., а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Згідно умов п. 2.1. кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3. пункту 1.2. заяви-договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Відповідно до умов п. 2.2. кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. статті 3 Розділу 6. Правил. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену підпунктом 1.2.4. пункту 1.2. заяви-договору. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу (п. 2.3. кредитного договору). Згідно п. 2.4. заяви-договору, у визначений п. 2.3. заяви-договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9. Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Погашення заборгованості за Кредитом, Процентів, пені здійснюється шляхом здійснення Банком Договірного списання у визначеному пунктом 9 заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене будь-яким іншим шляхом, погодженим банком. Відповідно до умов п. 1.4. заяви-договору сторони встановили, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил обставин дефолту, банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту (з припиненням зобов`язання банка надати кредит) та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу банка, клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомлені банка. У разі невиконання цієї вимоги, банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству України. Крім того, відповідно до умов п. 4.1. заяви-договору позичальник засвідчив та гарантував, що: він має відповідний фінансовий стан і володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених заявою-договором зобов`язань; не існують і йому невідомі обставини, які можуть негативним чином вплинути на виконання ним визначених заявою-договором зобов`язань або про будь-які інші поточні або майбутні зобов`язання, які можуть мати пріоритет над виконанням визначених заявою-договором зобов`язань, в тому числі не існує жодної з обставин дефолту, передбачених підпункту 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил (п. п. 4.1.1. заяви - договору); всі особи, в тому числі чоловік/дружина, які можуть заявити свої права на майно, яке набуте ними за час спільного проживання і належить їм разом з клієнтом на праві спільної сумісної власності, повідомлені про намір отримати кредит, здійснити страхування власного життя, здоров`я та працездатності на умовах, вказаних в заяві - договорі та, відповідно, надали свою згоду на підписання заяви-договору. Клієнт зобов`язується підтримувати дійсність зазначених у цьому пункті 4.1. заяви-договору засвідчень і гарантій протягом дії цієї заяви-договору, а в разі зміни обставин, що впливають на їх зміст, негайно інформувати про це банк та вжити всіх необхідних заходів для приведення їх змісту до первісних намірів, якими сторони керувались при визначенні відповідних засвідчень та гарантій (п. п. 4.1.2. заяви-договору). Відповідно до п. 8. заяви-договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою-договором поширюється положення договору, Правил, в тому числі Розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що відносин сторін за цією заявою-договором застосовуються всі положення договору, в тому числі Розділів 2, 6. Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом. Відповідно до п. 1.2. Розділу І. Правил, останні застосовуються до відносин сторін з дати прийняття (акцепту) клієнтом публічної пропозиції шляхом підписання клієнтом заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах сторін за договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на сайті банку та розміщується у відділеннях банку. Отже, з укладенням заяви-договору із додатком №2 у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимогам п. 2.2. та п. 2.3. заяви-договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до паспорта споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» та додатку №1 до даного паспорта ( Т. 1 а. с. 101-104) позичальнику встановлено графік погашення заборгованості по кредиту та вона з ним ознайомлена. 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-31-F, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшли права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (Т. 1 а. с. 65-68, 105-111). 02 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» укладено договір відступлення права вимоги №02-08/21-F у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» передає ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» приймає належні ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] (Т. 1 а. с. 112-133). 19.10.2021 року на адресу відповідача ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» направлено повідомлення за вих №984 від 20.09.2021 року про те, що ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступило права вимоги за її кредитним договором ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» (Т. 1 а. с. 240-245). Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В п. 1 ч. 2 вказаної статті зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно положень частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунків заборгованості станом на 24.05.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/800609 від 28.01.2020 року у розмірі 36466,57 грн., з яких: 26670,04 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4286,35 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахованими банком та 5510,18 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими позивачем (Т. 1 а. с. 246-247). За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем надано суду копії квитанцій про сплату кредиту, відповідно до яких відповідач здійснювала наступні платежі: у 2020 році 25 лютого 1050 грн., 23 квітня 1050 грн., 12 травня 1100 грн., 16 червня 1050 грн., 15 липня 1050 грн., 16 вересня 1050 грн., 29 жовтня 1050 грн., 24 грудня 1000 грн., у 2021 році 05 січня 1000 грн., на загальну суму - 9400 грн. (Т. 1 а. с. 147-153). Надані відповідачем докази сплати суми кредиту не оспорюються позивачем та відображені у розрахунку заборгованості (Т. 1 а. с. 246 зв.). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Враховуючи вищевикладене, відсотки нараховані згідно результату розрахунку (Т . 1 а. с. 246) підлягають стягненню за період з 03.08.2021 року по 18.11.2021 року (дата направлення вимоги (Т. 1 а. с. 240) + 30 днів відповідно до вимоги (Т. 1 а. с. 245)), тобто в розмірі 3119,52 грн. (26670,04х39,9х107:365:100). Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача слід стягнути 34075,91 грн., з яких: 26670,04 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4286,35 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахованими банком та 3119,52 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахованими позивачем. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2318,25 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial