Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАС», Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання внести зміни. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАС" засноване 13.05.2003. Статутний капітал складає 19000 грн. Директором призначено [PERSON] . Частки учасників у статутному капіталі належать двом учасникам: [PERSON] (м. Авдіївка) із часткою у Статутному капіталі - 33%, [PERSON] (м. Авдіївка) із часткою у Статутному капіталі - 34%, [PERSON] із часткою у Статутному капіталі - 33%. З грудня 2021 підприємство було зареєстровано у м. Дніпро. [PERSON] переїхав до м. Кривий Ріг з м Авдіївка. [PERSON] не має зв`язку із учасниками товариства, учасники не опікуються діяльністю заснованої юридичної особи, в тому числі через вплив суспільно-політичних обставин, бойові дії у м. Авдіївка, де раніше підприємство здійснювало діяльність. Намагався неодноразово зв`язатися телефоном та шляхом направлення офіційних повідомлень поштою заяв про звільнення та проведення загальних зборів учасників Товариства для розгляду питання звільнення директора. Всі повідомлення, що були направлені учасникам товариства [PERSON] поштою, повернулися. 10.12.2021 [PERSON] було направлено учасникам ТОВ "ДАС" заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням за вих. №1 від 08.12.2021 р. з первинної дати 15.12.2020 та повідомлення про проведення загальних зборів учасників ТОВ "ДАС" вих. №2 від 08.12.2021 із таким порядком денним: Про розгляду питання звільнення з посади директора ТОВ "ДАС" [PERSON] з 21.09.2020; Про обрання (призначення) особи на посаду директора ТОВ "ДАС"; Про визначення уповноваженої особи на проведення реєстрації змін до відомостей про юридичну особу шляхом подання документів державному реєстратору. Повідомлення та заява про звільнення не були отриманні учасниками товариства. В призначену дату 11.01.2022 учасники Товариства не з`явилися на загальні збори, про що свідчить протокол № 1/2022 від 11.01.2022 загальних зборів учасників Товариства за підписом [PERSON] як ініціатора проведення зборів, підпис на якому посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Мазур Я.В. запис № 14. Фактично збори не відбулися. Трудові правовідносини між TOB "ДАС" та позивачем фактично припинились, позивач позбавлений можливості провести дії з належного оформлення реєстрації такого звільнення у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців та Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій України (статистика). Особливість звільнення директора Товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників Товариства (або за рішенням учасника, якщо він є єдиним учасником Товариства) у відповідності до вимог Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю". Позивачем здійснені всі необхідні дії, щодо звільнення з посади директора. Позивач звернувся до учасників та ТОВ "ДАС" із відповідною заявою задля припинення трудових відносин у визначений законом спосіб, ініційовано проведення загальних зборів учасників двічі. Будь-яких дій учасники ТОВ "ДАС" після відправлення заяви на їх адресу, щодо припинення трудових відносин з ним, не здійснено. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що звільнений з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЄ", а трудові відносини припиненими з 11 січня 2022 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України та стягнути судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою судді\~Батманової В.В.\~від 02\~лютого 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомленням сторін (а.с. № 50). Представник відповідача TOB "ДАС" надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти задоволення позову. Відповідач Департамент адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур ДМР правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про продовження строку або перехід до розгляду справи в загальному провадженні суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАС" засноване 13.05.2003 та його статутний капітал складає 19000 грн., директором призначено [PERSON] . Частки учасників у статутному капіталі належать учасникам: [PERSON] (м. Авдіївка) із часткою у статутному капіталі - 33%, [PERSON] (м. Авдіївка) із часткою у Статутному капіталі - 34%, [PERSON] із часткою у статутному капіталі - 33%. З грудня 2021 підприємство було зареєстровано у м. Дніпро. [PERSON] переїхав до м. Кривий Ріг з м Авдіївка. [PERSON] не має зв`язку із учасниками товариства, учасники не опікуються діяльністю заснованої юридичної особи, в тому числі через вплив суспільно-політичних обставин, бойові дії у м. Авдіївка, де раніше підприємство здійснювало діяльність. Позивач намагався неодноразово зв`язатися телефоном та шляхом направлення офіційних повідомлень поштою заяв про звільнення та проведення загальних зборів учасників товариства для розгляду питання звільнення директора. Всі повідомлення, що були направлені учасникам товариства [PERSON] поштою, повернулися (а.с. № 23-33). 10.12.2021 [PERSON] було направлено учасникам ТОВ "ДАС" заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням за вих. №1 від 08.12.2021 р. з первинної дати 15.12.2020 та повідомлення про проведення загальних зборів учасників ТОВ "ДАС" вих. №2 від 08.12.2021 із таким порядком денним: Про розгляду питання звільнення з посади директора ТОВ "ДАС" [PERSON] з 21.09.2020; Про обрання (призначення) особи на посаду директора ТОВ "ДАС"; Про визначення уповноваженої особи на проведення реєстрації змін до відомостей про юридичну особу шляхом подання документів державному реєстратору. Повідомлення та заява про звільнення не були отриманні учасниками товариства. В призначену дату 11.01.2022 учасники товариства не з`явилися на загальні збори, про що свідчить протокол № 1/2022 від 11.01.2022 загальних зборів учасників Товариства за підписом [PERSON] як ініціатора проведення зборів, підпис на якому посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Мазур Я.В. запис № 14. Фактично збори не відбулися. Трудові правовідносини між TOB "ДАС" та позивачем фактично припинились, позивач позбавлений можливості провести дії з належного оформлення реєстрації такого звільнення у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців та Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій України (статистика). Особливість звільнення директора Товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників Товариства (або за рішенням учасника, якщо він є єдиним учасником Товариства) у відповідності до вимог Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю". Позивачем здійснені всі необхідні дії, щодо звільнення з посади директора. Позивач звернувся до учасників та ТОВ "ДАС" із відповідною заявою задля припинення трудових відносин у визначений законом спосіб, ініційовано проведення загальних зборів учасників двічі. Будь-яких дій учасники ТОВ "ДАС" після відправлення заяви на їх адресу, щодо припинення трудових відносин з ним, не здійснено. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь- яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, ;.тсіадений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. При цьому, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Нормами ст. ст. 97, 99 ЦК України закріплено, що управління товариством їдійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням: створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Пунктом 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить створення та відкликання виконавчого органу товариства. Згідно із ст. ст. 28, 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Відповідно до ч. З ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. В свою чергу, положення п. 7 ч. 2 ст. ЗО Закону України "Про товариства з обмеженого та додатковою відповідальністю" передбачають, що обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам, виконавчого органу товариства є виключною компетенцією Загальних зборів учасників. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються, зокрема з ініціативи виконавчого органу товариства. Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. ст. 58, 60, 62 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 28, 29, ЗО Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариств провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення і створення виконавчого органу. Право найманого працівника, у т.ч. того, який обіймає посаду директора товариства, як у даному випадку, можуть бути припинено на підставах, передбачених Кодексом законів про пращо України, зокрема і за власним: бажанням. Зокрема, звільнити директора, дійсно, може тільки засновники підприємства, але якщо загальні збори скликати не можливо, то це не означає, що директор буде змушений довічно працювати на цьому підприємстві та нести відповідальність перед державою, як посадова особа товариства в примусовому порядку. Міністерством праці та соціальної політики в листі від 12.01.2011 № 15/06/186-11 зазначено, що у таких випадках директор має право реалізувати своє право звільнитися за власним бажанням, передбачене ст. 38 КЗпП України. Для цього директор повинен видати наказ про визнання себе звільненим за власним бажанням. Судові рішення згідно ст. 129-1 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Стаття 267 ЦПК України наділяє суд, який ухвалив рішення у справі, визначити порядок його виконання. Із змісту п. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009, вбачається, що визначення порядку виконання рішення суду, надання розстрочки виконання зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Відповідно до пункту 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Частиною 4 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін про керівника, подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру (протокол загальних зборів). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус. Відповідно до абз. 6 п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єктами державної реєстрації є: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, нотаріуси - у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту) та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту, відповідає кваліфікаційним вимогам, визначеним Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації (крім нотаріусів), та нотаріус. Таким чином нотаріус є окремим суб`єктами державної реєстрації, визнається державним реєстратором та може виконувати реєстраційні дії, як і державний реєстратор виконавчих органів місцевого самоврядування. Законодавством передбачений порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі рішення суду державним реєстратором. Відповідно до п. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань": державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1)документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2)судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також шо надійшли в електронній формі від суду щодо: зобов`язання вчинення реєстраційних дій. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, враховуючи відзив відповідача, а також той факт, що другий відповідач у справі фактично є лише виконавцем рішення, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ТОВ «ДАС» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Закону України "Про господарські товариства",

Outcome: approved