Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

02.11.2021 Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області, староста сіл Бакша, Йосипівка, Капустянка, Білоусівка, Дубки, Гетьманівка, про відібрання дитини з позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини внесені згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка проживає разом зі своїм співмешканцем - [PERSON] , [INFO] , та їх спільними дітьми за адресою [ADDRESS] та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В червні 2021 року [PERSON] , 2007 року народження, звернулася до СПД № 2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, щоб прийняти міри до своєї матері [PERSON] та до її співмешканця [PERSON] , які порушують її права та вчиняють домашнє психологічне насильство стосовно дитини. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) та частиною 1 статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). [PERSON] залишила місце постійного свого проживання і переїхала до тітки - [PERSON] , з якою у дитини склався позитивний контакт, за адресою [ADDRESS] . Протягом вказаного періоду мати дитини - [PERSON] не приймала участі в утриманні та вихованні дитини, не підготовила до навчального процесу. [PERSON] відмовляється повертатися в сім`ю матері, в с. Гетьманівку, вказуючи на те, що вітчим - [PERSON] вчиняє над нею, нерідною дитиною, домашнє насильство. На території Савранської селищної ради [PERSON] характеризується, як безвідповідальна щодо виконання батьківських обов`язків стосовно дитини. Мати дитиною не цікавиться і не намагається налагодити стосунки з донькою. Відповідачка не цікавилася навчанням доньки, не займалася її вихованням, не відвідувала батьківські збори та шкільні свята. Дівчинка Бакшанський опорний заклад загальної середньої освіти відвідувала погано, пропуски навчального процесу були без поважних причин. Працівники КУ «Центрі надання соціальних послуг» проводять роботу з матір`ю дитини, в ході якої [PERSON] надаються психолого-педагогічні, юридичні, соціально-медичні, інформаційні послуги щодо належного виховання та утримання дітей. Рекомендацій КУ «Центрі надання соціальних послуг» та служби у справах дітей [PERSON] не виконує та самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки. [PERSON] , 2007 року народження, - дитина, фактично залишена без батьківського піклування. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просила суд відібрати у відповідачки дитину з позбавленням батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 02.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 22.12.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 22.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.01.2022. В подальшому судове засідання було відкладене на 23.03.2022. Представником позивача перед судовим засіданням до канцелярії суду було подано клопотання про зміну позовних вимог та просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Дослідивши вказане клопотання та з`ясувавши думки інших учасників справи на його підтримку, суд констатує, що відповідно до частини 3 статті 49 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви лише до закінчення підготовчого засідання, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає, враховуючи, що стадія підготовчого засідання вже закінчилась. Водночас, представник позивача в судовому засіданні заявила усне клопотання про часткову відмову від позовних вимог в частині відібрання дитини в порядку пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України та остаточно просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи КУ «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа - староста сіл Бакша, Йосипівка, Капустянка, Білоусівка, Дубки, Гетьманівка Рараговський С.М. в судове засідання не з`явився проте 17.12.2021 подав до канцелярії суду заяву, в якій просив підготовче та судове засідання по справі провести без його участі. Проти задоволення позову не заперечував (а.с.35). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області до [PERSON] про позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 19.07.2007, актовий запис про народження № 902 від 19.07.2007 (а.с.5). [PERSON] проживає разом зі своїм співмешканцем - [PERSON] , [INFO] , та їх спільними дітьми за адресою [ADDRESS] та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В червні поточного року [PERSON] , 2007 року народження, звернулася до СПД № 2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, щоб прийняти міри до своєї матері [PERSON] та до її співмешканця [PERSON] , які порушують її права та вчиняють домашнє психологічне насильство стосовно дитини. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) та частиною 1 статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Вказане підтверджується листами Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції Подільського РУП ГУНП в Одеській області, які наявні в матеріалах справи (а.с. 9-11). [PERSON] залишила місце постійного свого проживання і переїхала до тітки - [PERSON] , з якою у дитини склався позитивний контакт, за адресою [ADDRESS] . Протягом вказаного періоду мати дитини - [PERSON] не приймала участі в утриманні та вихованні дитини, не підготовила до навчального процесу. [PERSON] відмовляється повертатися в сім`ю матері, в с. Гетьманівку, вказуючи на те, що вітчим - [PERSON] вчиняє над нею, нерідною дитиною, домашнє насильство. З довідки - характеристики Савранської селищної ради від 13.10.2021 № 13 вбачається, що [PERSON] характеризується, як безвідповідальна щодо виконання батьківських обов`язків стосовно дитини. Мати дитиною не цікавиться і не намагається налагодити стосунки з донькою (а.с.12) Відповідно до листа Бакшанського опорного закладу загальної середньої освіти Савранської селищної ради від 19.10.2021, відповідачка не цікавилася навчанням доньки, не займалася її вихованням, не відвідувала батьківські збори та шкільні свята. Дівчинка Бакшанський опорний заклад загальної середньої освіти відвідувала погано, пропуски навчального процесу були без поважних причин (а.с.13). У відповідності до листа Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області від 19.10.2021 № 01-18/522, працівники КУ «Центрі надання соціальних послуг» проводили роботу з матір`ю дитини, в ході якої [PERSON] надаються психолого-педагогічні, юридичні, соціально-медичні, інформаційні послуги щодо належного виховання та утримання дітей. Рекомендацій КУ «Центр надання соціальних послуг» та служби у справах дітей [PERSON] не виконує та самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки. [PERSON] , 2007 року народження, - дитина, фактично залишена без батьківського піклування (а.с.14). З дитиною та батьками соціальними працівниками проводились відповідні профілактичні бесіди (а.с.15,16). З актів обстеження умов проживання вбачається, що в будинку відсутня електроенергія а дитячі речі перебувають не в належному стані. Ремонт пічного опалення не закінчених. З батьками дитини проведена бесіда щодо подолання складних життєвих обставин і захисту прав дитини та надані необхідні рекомендації (а.с.17-18). Наявною в матеріалах справи розпискою [PERSON] , 2007 року народження підтверджується, що з червня 2021 вона проживає в сім`ї своєї тітки [PERSON] . Відповідачка не приймає участі у її вихованні та утриманні. Нічого дитині не купувала в тому числі шкільного приладдя та не цікавилась життям дитини. Всі речі дитині купувала тітка (а.с.41). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 13.10.2021 № 12/29, неповнолітню [PERSON] відібрано від матері [PERSON] та тимчасово влаштовано в сім`ю її рідної тітки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Висновком органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області від 13.10.2021 встановлено, що орган опіки вважає доцільним відібрання дитини [PERSON] 2007 року народження від матері [PERSON] (а.с.8). З заяви [PERSON] , яка подана нею до канцелярії суду 22.02.2022 вбачається, що за час перебування в її сім`ї неповнолітньої [PERSON] 2007 року народження, її мати [PERSON] не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавилась життям дитини та не передавала кошти на придбання речей та продуктів харчування (а.с.54). За правилами статті 150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На підставі частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, в пункті 16 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Отже, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 686/24929/16-ц). При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 759/9995/16-ц). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, тому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини (пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відтак, за загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мати дитини - відповідачка у справі виконує свої обов`язки щодо доньки, або тих фактів, які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. [PERSON] в порушення вимог статей 150, 180 СК України, частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку доньки, вчиняє стосовно неї домашнє насильство, не піклується про неї, не цікавиться її життям, не проявляє щодо дитини батьківської турботи, не намагається налагодити стосунки з донькою і взагалі самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частин 5, 6 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини, і, з урахуванням встановленого факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї доньки, вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки відповідачка тривалий час не виконує своїх обов`язків по вихованню й утриманню дитини, свідомо ними нехтуючи, що, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, дає суду законні підстави для задоволення позову в цій частині. Вказаний висновок повністю узгоджується і з позицією органу опіки та піклування, викладеною у письмовому висновку. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав у порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Окрім того, даний захід не виключає і можливість побачення останнього з власною малолітньою дитиною. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Так, за змістом статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей (ч. 2 ст.166 СК України) до досягнення ними повноліття та створенню для них необхідних передумов для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2021 до повноліття дитини на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де перебуватиме дитина. Враховуючи, що позивач Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідачки на користь держави, у порядку пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України у розмірі 2 270, 00 грн, виходячи з вимог майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved