Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Харків з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, шляхом направлення 02.12.2020 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 09.12.2020. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Opel Astra д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , яким керував [PERSON] та деревом, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2020 [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП. Представник позивача вказав, що актом огляду транспортного засобу №101/09ТЗ від 09.09.2020 був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем Opel Astra д.н.з. [NUMBER] у результаті ДТП, на підставі якого складений звіт про вартість матеріального збитку та встановлено суму необхідного відшкодування завданої шкоди в розмірі 208169 грн. 09 коп. Поліс ОСЦПВ не передбачає відповідні виплати. Представник позивача вважає, що з відповідача підлягає стягненню вартість матеріальних збитків, оскільки позивача визнано винним у скоєнні ДТП. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 22,1166, 1187, 1192 ЦК України, представник позивача просить просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 208169,09 грн., судовий збір в розмірі 2081,69 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 справу передано за підсудністю до Голованівського районного суду Кіровоградської області. 18.05.2021 справі надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області та передана на розгляд судді Шкамерда К.С. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021. Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 31.05.2021, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.09.2021. в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021, дану справу передано на розгляд судді Гут Ю.О., у зв`язку з закінченням повноважень судді Шкамерда К.С. в межах п`ятирічного строку, на який її було призначено на посаду судді вперше відповідно до Указу Президента України «Про призначення та звільнення суддів» від 29.09.2016 №425/2016. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 справа передана на розгляд судді Гут Ю.О. Ухвалою суду від 04.10.2021 справа прийнята до провадження судді Гут Ю.О. та призначена до судового розгляду. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю (а.с. 121) Відповідач в судове засідання 23.02.2022 не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Голованівського районного суду Кіровоградської області, яке опубліковано 25.01.2022 (а.с. 125), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] 08.09.2020 року о 02 год 00 хв.. керував транспортним засобом марки «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] по вул. Суворова, 33 в с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області, не вибрав безпечної швидкості руху, та скоїв зіткнення з деревом, в результаті ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Як вбачається з копії постанови Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2020 суд прийшов до висновку, про винність [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оголошено [PERSON] усне зауваження. Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито (а.с. 5-7). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб марки «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.3-4, 15). Згідно до звіту №101-1/09-ТЗ про оцінку транспортного засобу від 14.09.2020 дійсна (ринкова) вартість не пошкодженого ТЗ «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] станом на 08.09.2020 становить 208 169, 09 грн., дійсна (ринкова) вартість після аварійного ТЗ- 104774,54 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу - 103394,55 грн. (а.с.8- 13, 18-22). Відповідно до ремонтної калькуляції №101/09-ТЗ від 14.09.2020 транспортний засіб марки «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] загальна вартість ремонту становить - 243461,29 грн. (23-29). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При визначенні розміру майнової шкоди слід враховувати розмір такої шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілих осіб. Під шкодою, що має бути відшкодована, слід розуміти втрату або зменшення блага потерпілих осіб внаслідок порушення їхніх прав або втрату нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо) (постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Таким чином шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, має бути відшкодована відповідачем. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Проаналізувавши встановлені у справі обставини відповідно до наведених правових норм, з урахуванням того, що стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №89648 від 02.12.2020, позивачем за подачу до суду позову в даній справі сплачено судовий збір в розмірі 2081 грн. 69 коп. (а.с. 51), що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved