Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Представник позивачки звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що 30.07.2013 року позивачка [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON] уклала у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу гаража (надалі Договір), який розташований по [ADDRESS] . Пунктом 1 вищевказаного Договору було передбачено, що [PERSON] зобов`язувалась виготовити кадастровий номер, крім цього сторони обумовили, що в строк до 31.12.2013 року мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу гаража. Відповідно до п. 10 Договору на підтвердження зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу, позивачкою при підписанні попереднього договору, було сплачено 5 000 (п`ять) тисяч гривень, що підтверджується розпискою від 30.07.2013 року, крім цього, позивачкою до укладання основного договору купівлі-продажу, було в повному обсязі сплачено кошти за гараж в розмірі визначеному пунктом 5 Договору, що підтверджується розпискою від 25.09.2013 року. [PERSON] , під час отримання залишку коштів передала позивачці документи на гараж, запевнивши, що документи щодо кадастрового номера готуються, однак до цього часу своє зобов`язання не виконала, крім цього взагалі виїхала за межі Петрівського району, що підтверджується відповіддю на запит № 01-21/4148/2 від 16.12.2021 року та довідкою № 4684 від 17.12.2021 року, видані Петрівською селищною радою Кіровоградської області, з яких вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації 08.10.2013 року за адресою [ADDRESS] , крім цього зареєстрованою на території Петрівської селищної ради не значиться. На підставі викладеного та враховуючи те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання попереднього договору, а також те, що невідоме місце перебування власника гаража - [PERSON] , представник позивача вимушений звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно до Петрівської селищної ради, як органу, що може визнавати за собою право власності на безхазяйне майно, в якого відсутній власник. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте письмовими заявами прохали суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання теж не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечив. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2013 року позивачка [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON] уклала у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу гаража (надалі Договір), який розташований по [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до ч.6 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладання попереднього договору) істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Пунктом 1 вищевказаного Договору було передбачено, що [PERSON] зобов`язувалась виготовити кадастровий номер, крім цього сторони обумовили, що в строк до 31.12.2013 року, мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу гаража. Відповідно до п.10 Договору на підтвердження зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу, позивачкою при підписанні попереднього договору, було сплачено 5 000 (п`ять) тисяч гривень, що підтверджується розпискою від 30.07.2013 року з якої вбачається, що, [PERSON] отримала від [PERSON] , кошти в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень в рахунок часткової оплати за придбаний гараж по [ADDRESS] , при цьому продавець зобов`язувався оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу після підготовки кадастрового номера (а.с.10). Крім цього, позивачкою до укладання основного договору купівлі-продажу, було в повному обсязі сплачено кошти за гараж в розмірі визначеному пунктом 5 Договору, що підтверджується розпискою від 25.09.2013 року з якої вбачається, що, [PERSON] отримала від [PERSON] , кошти в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень в рахунок повної оплати за придбаний нею гараж по [ADDRESS] , при цьому продавець підтвердила, що зобов`язується оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу після підготовки кадастрового номера, крім цього жодних претензій щодо оплати за гараж немає (а.с.11). [PERSON] , під час отримання залишку коштів передала позивачці документи на гараж, запевнивши, що документи щодо кадастрового номера готуються, однак до цього часу своє зобов`язання не виконала, крім цього взагалі виїхала за межі Петрівського району, що підтверджується відповіддю на запит № 01-21/4148/2 від 16.12.2021 року та довідкою № 4684 від 17.12.2021 року, видані Петрівською селищною радою Кіровоградської області, з яких вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації 08.10.2013 року за адресою [ADDRESS] , крім цього зареєстрованою на території Петрівської селищної ради не значиться (а.с.14-15). Належність гаража [PERSON] , який знаходиться по [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу від 13.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №1779 (а.с.5). Відповідно до розпорядження Петрівського селищного голови № 11 від 20.02.2016 року, вулицю Ілліча, перейменовано на вулицю Центральну (а.с.16). Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вище вказаному гаражу присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с.12) Положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З урахуванням вищевикладеного можна зробити висновок, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов викладених в попередньому договорі, виконання договору підтверджується розписками, з яких вбачається, що [PERSON] в повному обсязі отримала кошти за придбаний гараж, при цьому передала ключі від нього [PERSON] , яким позивачка користується до цього часу. Крім цього, оригінали документів також знаходяться в позивачки, що підтверджує факт повного виконання договору купівлі-продажу гаража та фактичне ухилення [PERSON] від укладання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині 1 статті 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та враховуючи те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання попереднього договору, а також те, що невідоме місце перебування власника гаража - [PERSON] , що змушує позивачку звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.220, 328, 334, 392 ЦК України.

Outcome: approved