Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,8802га, яка розташована на території Дубинівської сільської ради, Савранського району, Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] . Заповіт тітка не складала. Позивач вказує, що спадкоємців, визначених ст.1261 ЦК України, немає, а його мати [PERSON] , яка є сестрою померлої, спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, а тому він фактично прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, позивач зазначає, що за життя [PERSON] виданий їй оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, у зв`язку з чим він звернувся до газети «Наша рідна» з оголошенням про визнання даного державного акта недійсним. 12.11.2021р. він звернувся до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. за консультацією щодо оформлення спадщини та отримав рекомендацію надати документи, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку, а у разі відсутності, втрати чи пошкодження таких документів - звернутися до суду. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану спадкову земельну ділянку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 28.03.2022р. представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими (а.с.34-35). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області 08.01.2005р., [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років в с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, про що 08.01.2005р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №01 (а.с.4). [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку площею 2,88га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД №060419 від 29.03.2005р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.03.2005р. за №01.05.532.00054 (а.с.14). З Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.11.2021р. за №67268084 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (а.с.18). Та обставина, що позивач є племінником померлої [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 08.09.2020р. (а.с.5), копією свідоцтва про народження [PERSON] , яка є матір`ю позивача, серії [NUMBER] , виданого 06.07.1954р. (а.с.9), а також копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 23.03.1988р. (а.с.13). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Савранським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що 12.06.2006р. складено відповідний актовий запис за №13 (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що прийняв спадщину фактично, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на підтвердження чого надав довідку Савранської селищної ради Одеської області від 15.09.2021р. №547, з якої вбачається, що [PERSON] проживала та була постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з народження і по день своєї смерті, разом з нею за даною адресою проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с.7). Разом з цим, в матеріалах справи є довідка адміністратора виконавчого комітету Савранської селищної ради від 27.09.2021р. №227 про те, що позивач з 23.07.2002р. і по теперішній час зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Вказана обставина спростовує доводи позивача про те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позивач не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець померла [INFO] , а мати позивача, яка теж була спадкоємцем, померла [INFO] , однак, до приватного нотаріуса з питанням щодо оформлення спадщини він звернувся лише 12.11.2021р., тобто з порушенням встановлених ст.1270 ЦК України строків, а тому з огляду на положення ч.1 ст.1272 цього Кодексу, позивач є таким що не прийняв спадщину. В судовому засіданні позивач також підтвердив те, що спадщину він не прийняв. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавця) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця [PERSON] було зареєстровано та видано 29.03.2005р., а померла вона 07.01.2005р., не одержавши вказаний акт, у зв`язку з чим спадкодавець не отримала право власності на вказану у ньому земельну ділянку. Таким чином, земельна ділянка, зазначена в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №060419 від 29.03.2005р., не увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] , а також позивачем всупереч вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не доведено факт прийняття ним спадщини після її смерті, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у визнанні на неї права власності в порядку спадкування за законом. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed