Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач у жовтні 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат. В обґрунтування позову вказує, що 03.10.2020 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Позивач вказує, що домовленості відносно утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дитину, разом з тим [PERSON] є офіційно працевлаштований, має нерухоме майно, транспортний засіб, медичні протипоказання щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відсутні. Окрім того, у відповідача відсутні інші неповнолітні діти та особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має змоги працювати, а відтак просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Представник вказує, що позивачем понесено додаткові витрати на утримання сина на суму 10 491 грн. 97 коп., які були направлені на догляд дитини та укріплення його здоров`я, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 22.10.2021 головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, окрім того просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину та дружину визнав в повному обсязі, позовну вимоги про стягнення додаткових витрат визнав частково, погодився сплатити половину визначеної позивачем суми. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, 03.10.2020 року між сторонами було зареєстровано шлюб Центральним районним у м.Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро), актовий запис №449 (а.с.29) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2021 року (а.с.30), який проживає разом із матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги та розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням того, що [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відносно даної вимоги суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 10 491 грн. 97 коп. позивач обґрунтовує придбанням підгузків, дитячого харчування, витратами на щеплення дитини. Відповідач в судовому засіданні погодився сплатити половину вищевказаної суми додаткових витрат. З урахуванням обставин справи та згодою відповідача сплатити половину розміру визначених позивачем додаткових витрат, суд вважає за доцільне задовольнити частково позовну вимогу [PERSON] про стягнення додаткових витрат з [PERSON] у розмірі 5245 грн., оскільки позивачем не оспорювався. Разом з тим, суд зазначає, що зазначені позивачем витрати на придбання підгузків, дитячого харчування та щеплення дитини не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. В задоволенні решти вимог суд вважає за доцільне відмовити. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи між адвокатом Мозолевською В.В. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №22/ІАД від 24.09.2021 р. Відповідно до звіту №1 про надану правову допомогу від 10.12.2021 р. та акту приймання -передачі наданої правової допомоги від 10.12.2021 р. загальна вартість наданої правової допомоги становить 10 500 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні надала квитанцію №2СТЗ-6А4Е-3228-К82В від 06.12.2021 на суму 3500 грн., що підтверджує факт надання послуг за вищевказаним договором та їх часткову оплату. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг та їх часткової оплати, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3500 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1816 грн. 00 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial