Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов мотивований тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , на утримання яких за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19.04.2016 р. відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 30% всіх видів заробітку і доходу щомісячно, починаючи з 04.04.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття. Вказуючи, що відповідач обов`язки по утриманню дітей належним чином не виконує, унаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, що є підставою для нарахування неустойки (пені), просить з урахуванням уточнення позовних вимог стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2018 р. по 01.10.2021 р. в розмірі 32522,47 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 07.06.2017 р. розірвано (а.с. 10), є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-8). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19.04.2016 р. стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % всіх видів заробітку і доходу щомісячно, починаючи з 04.04.2016 р. і до досягнення повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист (а.с. 9). Відповідно до довідки про неотримання аліментів Довжанського міського відділу державної виконавчої служби у період з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] (а.с. 13). Відповідач обов`язки по утриманню дітей належним чином не виконує. Так, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що затверджений начальником Довжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), заборгованість зі слати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.10.2021 р. складає 160484,69 грн. (а.с. 11-12). Згідно з ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 р. № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. У ст.179 СК України зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини, не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Ст.180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки. Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня, - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До аналогічних висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 р. у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18). Відповідно до розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів, що складений позивачем саме за таким правилом і наведений у клопотанні про уточнення позовних вимог, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2018 р. по 01.10.2021 р. складає 32522,47 грн., є підставним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст.196 СК України. Суд також зазначає, що розмір пені не перевищує загальний розмір заборгованості по аліментам. Крім того, стягнення пені за несплату аліментів, є заходом відповідальності, спрямованим, насамперед, на забезпечення належного виконання аліментних зобов`язань платником аліментів. Даних про застосування до відповідача державним виконавцем положень ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" у суду немає. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів звільнення від обов`язку утримувати дітей, відсутності вини у несплаті аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 194, 195, 196 СК України, та

Outcome: approved