Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

21 березня 2022 року до суду надійшла заява позивача[PERSON] про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 18 тис.грн. У судове засідання учасники справи, не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви. Позивач [PERSON] просив заяву розглянути за його відсутності. Представник відповідача Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Коваль В.О. просив розглянути заяву за відсутності представника відповідача, по суті розгляду заяви позивача представник відповідача жодні пояснення не зазначив. Третя особа [PERSON] не повідомила суд щодо суті розгляду заяви та просила справу розглядати без її участі, підтримала позовні вимоги позивача (т. 2 а.с. 1). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Справа була розглянута з ухваленням рішення по суті 17 березня 2022 року. Позов [PERSON] було задоволено. Поновлено [PERSON] строк звернення до суду із позовом про захист трудових прав. Визнано незаконним та скасовано наказ керівника апарату Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області від 04 березня 2021 року за № 37-к про звільнення [PERSON] з посади оператора комп`ютерного набору 1 категорії сектору з питань правової роботи, запобігання та виявлення та виявлення корупції апарату Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області з 05 березня 2021 року за п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді оператора комп`ютерного набору 1 категорії сектору з питань правової роботи, запобігання та виявлення та виявлення корупції апарату Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області з 05 березня 2021 року. Стягнуто з Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області на користь [PERSON] : - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 березня 2021 року по 17 березня 2022 року включно в розмірі 182666,58 грн., який підлягає оподаткуванню на загальних підставах. Стягнуто з Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області на користь держави судовий збір на суму 2734,67 грн. Рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та здійснення виплати середньомісячної заробітної плати в розмірі 13 806,20 грн., яка підлягає оподаткуванню на загальних підставах, - допущено до негайного виконання. Питання щодо відшкодуванню позивачеві понесених та оплачених ним витрат на правничу допомогу не було вирішено остаточно, оскільки представник позивача подаладо суду електронною поштою 17 березня 2022 року заяву, в якій зазначила, що упродовж 5-ти днів після ухвалення рішення позивач має наміри подати заяву щодо відшкодування інших судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу. Судом достовірно встановлено, що позивачем у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду договір про надання правової допомоги за № 9 від 31 березня 2021 року (т. і а.с. 40-41), ордера серії ПТ № 179329 від 13.08.2021 року на надання правової допомоги позивачеві адвокатом Щербак Т.О. (т. 1 а.с. 114), копію додаткової угоди за № 1 від 28.01.2022 р. до договору про надання правничої допомоги (т. 2 а.с. 186), акт приймання-передачі (т. 2 а.с. 187), квитанції про сплату витрат на правничу допомогу двома платежами 10 тис. грн. та 8 тис. грн. (т. 2 а.с. 190-191). Отже, з наведених документів, чітко постає, що позивач узгодив з адвокатом розмір правничої допомоги та ним була здійснена фактична оплата вартості наданих йому у дійсності послуг правничої допомоги, розмір та види, а також вартість кожного із видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, такими, що не містять ознак штучного походження. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц). Відповідач не подав до суду як заперечення щодо заяви позивача про стягнення оплачених витрат на правничу допомогу, так і належні та допустимі докази на підтвердження обставин щодо безпідставно визначеного розміру витрат на правничу допомогу, звільнення його (відповідача) від сплати позивачеві понесених останнім витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у тому числі на підтвердження того, що розмір оплачених позивачем витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан відповідача, порушує право відповідача на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме: 1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Отже, заява позивача підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 18 тис. грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу. При цьому, суд при розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу також врахував правові позиції, висловлених ЄСПЛ у рішенні у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» (заява № 31678/17),у постановах ВП ВС від 20.09.2018 року у справі за № 751/3840/15-ц та від 19.02.2020 року у справі за № 755/9215/15-ц, у постановах ОП КГС від 03.10.2019 року у справі за № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі за № 902/347/18, постановах ВС у складі КГС від 24.11.2020 року у справі за № 911/4242/15 та від 17.12.2020 року у справі за № 922/3708/19, у постанові ВС у складі КЦС від 23.11.2020 року у справі за № 638/7748/18.

Outcome: approved