Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

До провадження Богунського районного суду м.Житомира надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову позивач зауважує, що 26.03.2014 року між позивачем та АТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 20.06.2021 року вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором від 26.03.2014 року в сумі 69 871,29 грн. Крім того, виконавчим написом стягнуто з боржника 650 грн. за вчинення відповідної нотаріальної дії, а всього - 70 521,29 грн. Позивач зазначає, що порядок вчинення нотаріальних дій врегульовується положеннями Закону України «Про нотаріат», іншими підзаконними нормативними актами, в тому числі Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до якої встановлювалась можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Перелік документів у попередній редакції, яка фактично відновила свою законну силу внаслідок прийняття судового рішення, не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорах, що не посвідчувались нотаріально. На думку позивача, відповідні обставини, з урахуванням існування спору щодо розміру заборгованості, виключають можливість вчинення виконавчого напису як виконавчого документа, заснованого за своєю природою на безспірності вимог стягувача. З огляду на викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення заборгованості з [PERSON] , відшкодувати судові витрати. Ухвалами суду від 08.02.2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників, забезпечено позов шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено наступні обставини. Між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа банк» 26.03.2014 року укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Вказана обставина не заперечується учасниками. Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 20.06.2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77516, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором кредиту від 26.03.2014 року, укладеним із ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги від 21.06.2016 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5 Б) - стягувач, заборгованості за кредитним договором від 26.03.2014 року в сумі 69 871,29 грн., витрат за вчинення нотаріальної дії - 650,00 грн., а всього - 70 521,29 грн. Напис видано на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст.ст. 87-88 закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу неможливості застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених позивачем вимог, суд виходить з передбачених положеннями ст. 2 ЦПК України принципів цивільного судочинства, що полягають, зокрема, у змагальності сторін , диспозитивності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення нотаріально посвідченої угоди між фінансовою установою та позивачем із покладенням на останнього зобов`язання з повернення грошової суми. Надаючи оцінку всім доказам у взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини в обгрунтування заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є достатніми для визнання таких вимог виправданими, а тому, з огляду на вищезазначені порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису, яким суд вважав необхідним надати оцінку у їх повній сукупності, позов у відповідній частині підлягає до задоволення. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 03.02.2022 року та додаток до нього з відтворенням переліку послуг, їх тривалості і вартості, акт виконаних робіт. Згідно акту виконаних робіт визначено: складення позовної заяви (5 годин) - 5000,00 грн., складення заяви про забезпечення позову (2 години) - 2000,00 грн., гонорар успіху - 5000,00 грн. Надаючи оцінку наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт, а саме, як складення позовної заяви - 5000,00 грн., складення заяви про забезпечення позову - 2000,00 грн., вартість винагороди успіху - 5000,00 грн., є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошові суми: складення позовної заяви - 2500,00 грн., складення заяви про забезпечення позову - 1500,00 грн., винагорода - 3000,00 грн., а всього 7000,00 грн.

Outcome: partial