Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

1 Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача В листопаді 2021 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. На обґрунтування позову посилалася на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване право власності на нежитлові будівлі літ. "Е" загальною площею 24.10 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що зазначене майно розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,0133 га та кадастровим номером: 7310136900:50:003:0076 на [ADDRESS] , зазначена земельна ділянка є сформованою. Підставою виникнення права власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності від 28.02.2007 р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.02.2007 року № 120. Також вказує, що рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 31.10.2016 року № 449 надано в оренду [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] з кадастровим номером: 7310136900:50:003:0076. Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 12.04.2017 року № 673 [PERSON] було запропоновано повторно звернутись в Центр надання адміністративних послуг міської ради із заявою про надання в оренду вищезазначеної земельної ділянки для обслуговування. У зв`язку із тим, що відповідач не оформив право користування земельною ділянкою на праві оренди, це потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання. Крім того, пояснює, що виконавчим органом Чернівецької міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради неодноразово було спрямовано землекористувачу листи про оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та з пропозицією впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити відповідні кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 17392,23 грн. В свою чергу, станом на сьогодні відповідач не звернув увагу на листи та кошти не сплатив. Як вбачається з розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, який здійснений департаментом урбаністики та архітектури міської ради, недоотримана Чернівецькою міською радою сума орендної плати за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою за період 2018 року до 2021 р. становить 17 392, 23 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду клопотання з проханням розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що згідно ст. 281 ч. 1 ЦПК України належить постановити ухвалу про заочний розгляд справи. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.12.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 04.01.2022 р. на 10:00 год. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 28.02.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2007 року №13821649 [PERSON] є власником на праві приватної власності нежилої будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7306050802021 від 23.02.2021 року земельна ділянка на [ADDRESS] площею 0,0133 га зареєстрована 02.09.2016 р. за кадастровим номером 7310136900:50:003:0076 є сформованою. 02.02.2021 року на адресу відповідача [PERSON] . Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР було направлено листа з пропозицією звернутись протягом 1 місяця із заявою до ЦНАП щодо надання в оренду земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . 27.05.2021 року на адресу відповідача [PERSON] . Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР було направлено листа з пропозицією сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю у період з 26.05.2018 року по 25.09.2021 рік у сумі 17 392,23 грн. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 289 від 22.02.2021 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 133 м2, кадастровий номер 7310136900:50:003:0076, що розташована по [ADDRESS] складає 198 860 грн. Так, згідно розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю від 26.10.2021 року за період з 27.10.2018 р. до 26.10.2021 року, загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю складає 17 392, 23 грн. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зрештою, з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Однак, цього обов`язку відповідач не виконав та не вчинив будь-яких дій, спрямованих на оформлення права користування вказаною земельною ділянкою. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що представником позивача доведено порушення прав позивача щодо безоплатного користування [PERSON] без укладення договору оренди землі, без оформлення права на землю, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів для обслуговування нерухомого майна, плату за користування даною земельною ділянкою не здійснював. Внаслідок цього, в межах строку позовної давності, територіальна громада міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради була позбавлена можливості отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду в період з 27.10.2018 року по 26.10.2021 рік. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності тощо. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України), є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Пунктом 14.1.136 п.14.1 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до п.286.1. ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідно до статті 39 ЗК України та Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, укладеним та зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, тобто існує принцип єдності та цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості не тягне за собою безумовного переходу права власності на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, а вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і власником споруди в установленому порядку, тобто договорів оренди. Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідач володів лише об`єктом нерухомого майна єдиного майнового комплексу за адресою [ADDRESS] , проте, правовстановлюючих документів на земельну ділянку не отримував, жодних прав щодо вказаної земельної ділянки не реєстрував. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі №629/4628/16-ц, Постанові Великої палати Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №922/3412/17, відповідно до яких вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Крім цього, даними рішеннями судів визначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд на практиці керується також аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». У цій справі позивач належним чином обґрунтував свої вимоги, спрямовані на отримання від відповідача компенсації у зв`язку з користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без внесення плати, натомість позиція відповідача зводиться до заперечення позову з метою уникнення сплати за користування земельною ділянкою, тоді як плата за користування земельною ділянкою є обов`язком відповідача. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2270 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved