Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду із заявою про встановлення факту, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 05.11.2021 заявник відповідно до наказу №10-ОС від 04.11.2021 була прийнята на роботу на посаду продавця фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Про прийнятті на роботу фізичною особою-підприємцем [PERSON] було зроблено відповідний запис в трудовій книжці заявника. [INFO] роботодавець [PERSON] помер. У зв`язку із смертю роботодавця трудові відносини між заявником та фізичною особою-підприємцем [PERSON] припинилися. Однак, зробити відповідний запис в трудовій книжці про припинення трудових відносин неможливо, так як такий запис має посвідчуватись підписом роботодавця і таке припинення неможливо зареєструвати та стати на облік в службі зайнятості. Починаючи з 01.01.2015 центри зайнятості більше не здійснюють реєстрацію трудових договорів, укладених між працівниками та фізичними особами, а тому і провести реєстрацію припинення трудового договору в такому випадку вони не мають можливості. В зв`язку з даними обставинами заявник змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт, що трудові відносити, зареєстровані 05.11.2021 між заявником та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , припинені [INFO] у зв`язку зі смертю [PERSON] . В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі заявника та її представника, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа - представник Вінницького обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, заяву підтримує та не заперечує проти її задоволення. Відповідно до ст. 223, 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2005 [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.05.2016 (а.с.6). Згідно копії трудової книжки від 01.10.1993 серія [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що на підставі наказу №10-ОС від 04.11.2021 заявника 05.11.2021 було прийнято на роботу фізичною особою-підприємцем [PERSON] на посаду продавця. [INFO] роботодавець [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 15.11.2021 серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч. 1 ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Отже, з моменту смерті фізичної особи-підприємця припиняються і трудові відносини з працівником. Положеннями ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 №260, у разі закінчення строку дії трудового договору або припинення його дії безстроково в трудовий договір фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації. Згідно п.2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Під час прийняття на роботу вноситься запис: "Прийнятий на роботу (далі зазначається професійна характеристика робіт) за трудовим договором (зазначаються дата та номер договору), зареєстрованим у державній службі зайнятості (зазначається повна назва центру зайнятості), при цьому у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата і номер реєстрації трудового договору державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер), зареєстрований (дата)"), а при звільненні - запис: "Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)", при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)". Тобто, механізм припинення трудового договору у разі смерті роботодавця фізичної особи-підприємця на даний час чинним законодавством не визначений. Окремі роз`яснення із цього приводу були надані Міністерством праці в листі від 05.03.2003 № 06/2-2/51, згідно з яким у разі смерті однієї зі сторін трудові відносини між ними припиняються (достроково), тому виникає необхідність зняття з реєстрації в службі зайнятості трудового договору «у зв`язку зі смертю роботодавця» на підставі документів, що підтверджують його смерть, однак з 01.01.2015 реєстрація в держслужбі зайнятості укладення і розірвання трудового договору, укладеного між працівником і ФОП скасована і у теперішній час для такої реєстрації немає законодавчих підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлення в судовому порядку факту припинення трудових відносин має юридичне значення для заявника, так як дозволить їй використати її право на працю та стати на облік в центр заяйнятості. Іншої можливості встановити даний факт заявник не має. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заявник позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом порядку припинення своїх трудових відносин з роботодавцем в зв`язку із смертю останнього, оскільки це питання законодавчо не врегульоване, а не прийняття по суті рішення у даній справі може вплинути на її права, тому з метою захисту її прав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved