Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб: Заявник [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із її матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, заявник звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, їй рекомендовано звернутися до суду за поновленням додаткового строку, або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місце проживання заявника зареєстроване окремо від матері, однак вона постійно проживала з нею та вела спільне господарство,оскільки ,хоча дане будинковолодіння й було зареєстроване за двома співвласниками та в по господарських книгах було заведено два окремі номери,однак реально воно не було розділене та мало лише один вхід і вони фактично проживали в ньому спільно. Встановлення факту постійного проживання має юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати її право на оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у своїй письмові заяві просить справу розглядати у її відсутності, заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у своїй письмові заяві просить справу розглядати у її відсутності, із заявою згідна. Заяви та клопотання заявника та заінтересованих осіб, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.02.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи. 15.03.2022 року від заявника до суду поступила заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, заяву задовольнити. 15.03.2022 року від заінтересованої особи до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, із заявою згідна. Підтверджує той факт, що заявник постійно проживала із матір`ю. Фактичні обставини, встановлені судом: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району в Івано-Франківській області №3 (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу від 30.11.2021 року відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини (а.с.5). Згідно фотокопії свідоцтва про народження, виданого 08.07.1964 р. Пійлівською сільською радою Калуського району народилася [INFO] заявниця у графі мати зазначена [PERSON] (а.с.12). Про факт того, що [PERSON] проживала разом з дочкою [PERSON] свідчать такі документи: - довідка від 04.02.2022 №23 видана Пійлівським старостинським округом Калуської міської ОТГ про те, що [PERSON] дійсно проживала разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті , вели спільне господарство, здійснювала догляд та її поховання (а.с.13). - акт складений депутатом Калуської міської ради Павлів І.В. про те, що [PERSON] дійсно проживала разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті , вели спільне господарство, здійснювала догляд та її поховання (а.с.14). Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини заявника разом з її померлою матір`ю має для нього юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за законом після її смерті. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторін заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку. Тобто, фактично метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті заявник мала намір успадкувати майно, та звертався до нотаріуса із відповідною заявою, однак йому нотаріус відмовив, з причини пропуску строку прийняття спадщини. Їй рекомендовано звернутися до суду за поновленням додаткового строку, або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник зареєстрована за іншим місцем проживання, про те постійно проживала із спадкодавцем та вела спільне господарство. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Однак в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як визначено в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що заявник, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, проживала постійно зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу першому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, ЦК України, ст.ст. 2, 13, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та

Outcome: approved