Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа - [PERSON] , у якому просить визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЛВ № 085771, виданий 22.12.2002 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,8562 га, яка розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позов мотивує тим, що після смерті матері - [PERSON] відкрилась спадщина. У встановлений законодавством строк позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яку прийняла, зокрема, отримала Свідоцтво про право на спадщину законом на земельну частку (пай), розміром 0,96 га у землі, яка перебуває у ПАП АФ «Зоря», що на території Керницької сільської ради Городоцького району, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0.5038 га, яка розташована на території с. В.Калинка Городоцького району Львівської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та на право на майновий пай в майні ПАП АФ «Зоря» (ССГ «Зоря») с. Керниця Городоцького району Львівської області. Разом з тим, позивачка належним чином реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розміром 0,96 га, не провела, право власності на своє ім`я не оформила, тому 29.12.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085771 на ім`я спадкодавця - [PERSON] . З покликанням на те, що вказаний Державний акт суперечить Свідоцтву про право на спадщину за законом, просить його визнати незаконним та скасувати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Мороз Г.П. подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові, просила про розгляд справи у її відсутності (а.с. 35-38). Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова подав до суду пояснення, в якому позов визнав, просив справу розглядати без участі представника міської ради (а.с. 31-34). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її син - [PERSON] подав до суду письмову заяву та копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , з якої вбачається, що [PERSON] [INFO] померла (а.с. 46-48). У судове засідання учасники процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяви представників позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із позовної заяви, копій свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи № 526/2000, [INFO] померла мама позивачки - [PERSON] , після смерті якої спадщину, зокрема, на земельну частку (пай), розміром 0,96 га у землі, яка перебуває у ПАП АФ «Зоря», що на території Керницької сільської ради Городоцького району, земельну ділянку, площею 0.5038 га, яка розташована на території с. В.Калинка Городоцького району Львівської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та право на майновий пай в майні ПАП АФ «Зоря» (ССГ «Зоря») с. Керниця Городоцького району Львівської області, прийняла дочка - [PERSON] , про що отримала Свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2007, 25.07.2000, інший спадкоємець - [PERSON] , яка [INFO] померла, за життя подала нотаріусу належним чином посвідчену заяву, у якій від спадщини в користь сестри відмовилась, (а.с. 5-8, 49-69). Право на земельну ділянку (пай) [PERSON] отримала у 1996 при роздержавленні земель Керницької сільської ради із затвердженням списків на право отримання паю рішенням сесії районної ради від 21.03.1196 за № 70. Рішенням п`ятої сесії Городоцької районної ради Львівської області № 76 від 19.02.1999 за протестом прокурора Городоцького району Львівської області відмінено вищезазначене рішення в частині затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель ССГ «Зоря» на території Керницької сільської ради, мати позивачки була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Позивачка належним чином реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розміром 0,96 га, не провела, право власності на своє ім`я не оформила, тому 29.12.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085771 на ім`я спадкодавця - [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до п. 2 Указу Президента від 08 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України,статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Отже, враховуючи, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085771 на ім`я [PERSON] від 29.12.2002 виданий після її смерті, а отже, в порушення вимог закону, суд визнає його незаконним та скасовує його державну реєстрацію в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1101, скасувавши в Поземельній книзі записи про державну реєстрацію права власності. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved