Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 травня 2019 року відповідачем надано до банку заяву-договір № 2019/І_С/376-Z1002371-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичній особі, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк», на підставі якої відкрито поточні рахунки в гривні на умовах тарифних планів «Старт Драйв ЗКП новий», «Домовичок» та видано платіжну картку. Зазначені Правила були опубліковані 09 грудня 2014 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 22 і діяли на час укладення Заяви-Договору з врахуванням змін та за своєю природою є договором приєднання. Відповідно до пункту 2.6 Правил сторони домовилися, що на підставі оформленої заяви , якою клієнт замовив кредит, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення за субрахунком клієнта ліміту дозволеного овердрафту для проведення операцій з використанням картки, а клієнт зобов`язується повернути банку кошти та проценти за користування дозволеним овердрафтом у порядку та на умовах, визначених цими Правилами, Програмою кредитування та Заявою-Договором. Відповідно до умов Розділу 4 «Паспорт споживчого кредиту» Заяви-Договору від 31 травня 2019 року відповідачу надано кредит у формі встановлення ліміту дозволеного овердрафту з наступними умовами: -строк дії договору - з 31 травня 2019 року по 30 травня 2020 року; -строк кредитування: 12 місяців; -можлива сума кредиту - 0,00-300 000,00 грн.; -щомісячний платіж - 7% мінімум 50,00 грн.; -відсоткова ставка: 36,00: річних; -відсоткова ставка на прострочену заборгованість: 48,00% річних. Банк повністю виконав зобов`язання за договором. Проте надходження на картковий рахунок відповідача не вистачало для покриття його витрат, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 26 липня 2021 року становила 33 878,14 грн., з який: -заборгованість по кредиту поточна - 00,00 грн.; -заборгованість за кредитом прострочена - 27 702,52 грн.; -заборгованість за процентами поточна - 0,00 грн.; -заборгованість за процентами прострочена - 4 372,39 грн.; -заборгованість за платежами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1 803,23 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 33 878,14 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в поряду спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". У справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої вцілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства. З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2019 року [PERSON] надав до ПАТ АБ «Укргазбанк» заяву-договір № 2019/І_С/376-Z1002371-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичній особі, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк», на підставі якої відкрито поточні рахунки в гривні на умовах тарифних планів «Старт Драйв ЗКП новий», «Домовичок» та видано платіжну картку. Відповідно до пункту 2.6 Правил сторони домовилися, що на підставі оформленої заяви , якою клієнт замовив кредит, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення за субрахунком клієнта ліміту дозволеного овердрафту для проведення операцій з використанням картки, а клієнт зобов`язується повернути банку кошти та проценти за користування дозволеним овердрафтом у порядку та на умовах, визначених цими Правилами, Програмою кредитування та Заявою-Договором. Відповідно до умов Розділу 4 «Паспорт споживчого кредиту» Заяви-Договору від 31 травня 2019 року відповідачу надано кредит у формі встановлення ліміту дозволеного овердрафту з наступними умовами: -строк дії договору - з 31 травня 2019 року по 30 травня 2020 року; -строк кредитування: 12 місяців; -можлива сума кредиту - 0,00-300 000,00 грн.; -щомісячний платіж - 7% мінімум 50,00 грн.; -відсоткова ставка: 36,00: річних; -відсоткова ставка на прострочену заборгованість: 48,00% річних. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно із наданим розрахунком заборгованості, станом на 26 липня 2021 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором перед ПАТ АБ «Укргазбанк» , а саме: -заборгованість по кредиту поточна - 00,00 грн.; -заборгованість за кредитом прострочена - 27 702,52 грн.; -заборгованість за процентами поточна - 0,00 грн.; -заборгованість за процентами прострочена - 4 372,39 грн.; Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із наданим розрахунком, сума заборгованості за платежами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України становить 1 803,23 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 26 липня 2021 року становить 33 878,14 грн. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості за тілом кредиту та процентами, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 26 липня 2021 року в загальному розмірі 33 878,14 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у повному розмірі . На підставі викладеного,

Outcome: approved