Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

У вересні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 47846 гривень 08 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 26.07.2014 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитний рахунок. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000 грн. 00 коп. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 16.08.2021 року має заборгованість 47846 гривень 08 копійок, яка складається з наступного: -39514,56 грн. заборгованість за кредитом; -8331,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; -0,00 грн. нарахована пеня; -0,00 грн. нараховано комісії. Так, у зв`язку з тим, що позичальником зобов`язання, що випливає з кредитного договору, не виконано та заборгованість перед банком не погашена, позивачем ініційована процедура стягнення заборгованості по кредитному договору. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлена наоежним чином. Окрім цього,\~від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не визнала позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між нею та позивачем кредитного договору, оскільки ці документи нею не підписувались, також вони не містять дати підписання представником позивача, а також, відсутня інформація, що ці Умови та Правила були додатком до підписаної ним анкети-заяви. Оскільки позивачем не надано доказів того, що банк належним чином та в установлений спосіб ознайомив особу з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема, шляхом вручення відповідного документа особисто відповідачу під власноручний підпис, зазначені Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Саме по собі Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить в собі даних про строки надання кредиту, розмір відсоткової ставки за користування ним, черговість та порядок здійснення платежів в рахунок погашення отриманих коштів, відповідальність сторін тощо, тому вказаний договір не може вважатись укладеним та не спричиняє настання юридичних наслідків та виникнення відповідних прав і обов`язків у сторін. В Анкеті-заяві позичальника від 26.07.2014 року процентна ставка не зазначена, не вказаний номер картки, яка була надана, не вказаний ліміт картки, тип картки. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та від 03 березня 2021 року (справа № 669/573/18) і не спростовано позивачем у позовній заяві. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.07.2014 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу - рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між нею та АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження Лг; 14-131 цс 19. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.07.2014 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить суми встановленого кредитного ліміту та також строку повернення кредиту (користування ним), а тільки висловлене бажання кредитного ліміту по невизначеній платіжній картці. Як докази заборгованості банк надав суду роздруківку оборотів по карті, називаючи це «банківською випискою по рахунку», хоча вона такою не є, це всього лише оборотно-сальдова відомість за електронним платіжним інструментом. Просила суд відмовити позивачу АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від представника позивача Меркулової В.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.07.2014 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, з якої вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3 % (27,60% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Також, Відповідачем підписано власноруч паспорт Споживчого кредиту від 22.06.2020 року. Ознайомившись з умовами кредитування, звіривши їх із положеннями договору, відповідач отримав повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписав кредитний договір/заяву на отримання кредиту. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже, й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона зазначила, що докази які надані АТ КБ «Приватбанк» не доводять того факту, що 26.07.2014 року між нею та банком було укладено кредитний договір, що містить відповідні умови кредитування, з яким погодився відповідач, і на підставі умов якого банком зроблено розрахунок заборгованості на загальну суму 47846 грн. 08 коп. Враховуючи викладене, у позові слід відмовити. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшли пояснення на заперечення у відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що з запереченнями відповідача на відповідь на відзив до позовної заяви не згодні, просять задовольнити позовні вимоги. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 26.07.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ар. с. 18). Відповідно до даних довідки АТ КБ «ПриватБанк», 26.07.2014 року [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала кредитну картку за № [NUMBER] зі строком дії по серпень 2017 року (ар. с. 17). Згідно даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 26.07.2014 року встановлено кредитний ліміт в сумі 8300 грн., який 02.10.2018 року збільшено до 37000 грн. 00 коп., 13.02.2020 року зменшено до 0 (ар. с. 16). З виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 26.07.2014 по 01.08.2021 року вбачається, що відповідачка отримувала кредитні кошти та користувалася ними, оформлювала покупки за системою "оплата частинами за покупку" та "миттєва розстрочка" (ар.с.58-79). За змістом\~ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи вищевказане, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві від 26.07.2014 року, підписаної сторонами, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, на підтвердження позовних вимог, крім самого розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.07.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 342/180/17). За наведених обставин, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані позичальником, а самі Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.07.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.09.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Посилання позивача на те, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до матеріалів позову, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима та штрафні санкції, оскільки зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 22.06.2020 року до 07.07.2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи позивача про погодження умов кредитного договору шляхом підписання позичальником даного паспорту кредиту є необґрунтованими. Крім того, слід звернути увагу, що анкету-заяву відповідач підписав 26.07.2014 року, а паспорт споживчого кредиту 22.06.2020 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору. Крім того, паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу декількох кредитних продуктів, за якими вказані різні умови. Отже, Паспорт споживчого кредиту це лише пропозиція банку споживачеві обрати будь-який з типів карток, яка підлягає оцінці споживачем, яким на підставі отриманої з паспорту інформації обираються бажані та прийнятні для нього умови, а банк в подальшому аналізує можливість надання кредиту на обраних умовах з урахуванням кредитоспроможності клієнта. Тобто цей паспорт лише передує укладенню самого договору, але не підмінює його, який на вже узгоджених умовах має бути підписаний між сторонами після вивчення клієнтом інформації, викладеної у паспорті споживчого кредиту. До того ж, в анкеті-заяві відповідача не зазначено взагалі про те, що цей паспорт споживчого кредиту за визначеною ним програмою є невід`ємною частиною будь-якого договору сторін. Таким чином, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 8331,52 грн., оскільки правомірність нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що відповідачкою було активовану видану їй картку, вона активно користувався виданою кредитною карткою, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідачки, тобто відповідачка фактично виконувала умови укладеного договору. Згідно наданої суду довідки вбачається, що розмір кредитного ліміту відповідачу неодноразово змінювався та максимальний його розмір станом на 02.10.2018 року склав 37000,00 грн. (ар.с.16). Згідно матеріалів справи, позивачем у позовній заяві зазначений розмір заборгованості за кредитом в сумі 39514,56 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. Однак відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] , 02.10.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 37000,00 грн., 13.02.2020р. зменшено до 0,00 грн. та більше кредитний ліміт не змінювався (ар.с.16). Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39514,56 грн., так як позивачем не обґрунтовано законність такого нарахування. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено. Оскільки банком не доведений розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 39514,56 грн., суд обґрунтовано доходить висновку про можливість стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37000, 00 грн. Такий висновок відповідає висновку Верховного суду в постанові від 21.04.2021 року справа № 345/2633/20. Аналогічна позиція була також висловлена Дніпровським апеляційним судом 25 березня 2021 року\~ по справі № 173/1228/20, а також 01 квітня 2021 року по справі № 173/1509/20. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37000 грн. 00 коп., що також узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові від 03 липня 2019 року Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial