Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 2,5410 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шершнівської сільської ради Коростенського району Житомирської області . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті позивач належним чином прийняв спадщину , фактично вступивши в управління спадковим майном. Нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, так як документ, що підтверджує право власності спадкодавця на дане майно, був виданий після смерті . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач Іршанська селищна рада Коростенського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, просить розглянути справу без участі її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечила. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами , відповідно до вимог ст.ст. 191ч.2, 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги повністю , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження . [INFO] у віці 86 років у селі Десятини Коростенського району Житомирської області мати позивача померла , про що виконкомом Шершнівської сільської ради Коростенського району Житомирської області складено відповідний запис за №5 в Книзі реєстрації смертей (а.с.6). Після смерті матері позивач належним чином прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та фактично вступивши в управління спадковим майном. Однак, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності не зареєстровано за покійним спадкодавцем, державний акт отриманий після смерті матері. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та в установленому порядку прийняла спадщину після її смерті. Документи, що посвідчували право на земельну ділянку були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Отже , пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, судом встановлено, що покійній матері позивача на підставі розпорядження голови Коростенської районної державної адміністрації № 433 від 20.12.2004 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,5410 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шершнівської сільської ради Коростенського району Житомирської області . Але оскільки державний акт на цю земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину на це майно. Отже позивач, як спадкоємець після смерті матері , не має можливості іншим шляхом, окрім як підтвердити належність земельної ділянки спадкодавцю в судовому порядку, захистити своє право на спадкове майно. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення ним права власності на успадковане майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved