Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів [PERSON] , Кропивницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 державний нотаріус Сибірцева О.В., про передачу прав забудовника в порядку спадкування, в якому просить: передати їй ( [PERSON] ) в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , право здачі та введення в експлуатацію, реєстрації права власності, отримання свідоцтва про право власності на 5/6 частин будинку [ADDRESS] , а також визнати за нею ( [PERSON] ) право користування 5/6 частинами земельної ділянки, площею 600,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її (позивача) чоловік [PERSON] , який постійно проживав разом з нею в будинку [ADDRESS] та після смерті якого відкрилася спадщина за його місцем проживання і знаходження майна, а саме: належний йому не введений в експлуатацію будинок [ADDRESS] , при цьому, спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно є діти спадкодавця, а саме: син [PERSON] та донька [PERSON] , а також вона (позивач [PERSON] ) дружина спадкодавця. Зазначила, що відповідно до даних архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №49484 від 04.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , - за архівними даними реєстрових книг ОКП «КІРОВОГРАДСЬКЕ ООБТІ», станом до 01.01.2013 року об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] , матір`ю спадкодавця [PERSON] , на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 16.08.1952 року №13892/1, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою; Акт введення в дію відсутній; Реєстрація прав власності на нерухоме майно, -не проводилась. В архівній довідці також міститься примітка, що згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «КІРОВОГРАДСЬКЕ ООБТІ», адреса м. Кіровоград, вул. Сєдова, буд. 24а відповідає адресі [ADDRESS] . При цьому, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її син [PERSON] фактично прийняв спадщину, а саме: будинок [ADDRESS] , та, відповідно, до нього перейшли всі права забудовника, в т.ч., право здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказала, що 06.06.2019 року вона (позивач) звернулася до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Сибірцевої О.В з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання на день смерті якого було: [ADDRESS] , та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , однак, за результатами її звернення, державний нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1308/02-31 від 06.06.2019 року - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Позивач також зазначила, що спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] , посвідченим Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою від 21 вересня 1994 року за реєстровим номером 1-4822, є її (позивача) син від першого шлюбу [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] , та відповідно до заповіту став спадкоємцем всього майна, належного спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, та, оскільки останній у шлюбі не перебував та дітей не мав, то вона (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом, яка вступила у спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Вказала, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 червня 2011 року у справі №2-313/11передано [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/6 частини будинку [ADDRESS] , реєстрації права власності, отримання свідоцтва про право власності на 1/6 частину будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право користування 1/6 частиною земельної ділянки, площею 600,00 м.кв., під [ADDRESS] , при цьому, суд своє рішення мотивував наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] на ім`я [PERSON] , а також тим, що [PERSON] є інвалідом по захворюванню на час смерті спадкодавця, непрацююча, яка має право на обов`язкову частку в розмірі 1/6 частини спадкового майна (1/3 : 2 = 1/6), на підставі чого на дану обов`язкову частину у спадщині було визнано за нею ( [PERSON] ) права забудовника. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15.06.2011 року зареєстровано право власності на 1/6 частину вказаного вище майна. З огляду на зазначене, позивач вказала, що [PERSON] фактично прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу якої (спадщини) входить будинок [ADDRESS] , та до нього ( [PERSON] ) перейшли всі права забудовника, в т.ч., право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію права власності на 5/6 частини нерухомого майна, при цьому, вона (позивач) з 29.05.1985 року проживала разом із [PERSON] за вказаною вище адресою, та після смерті останнього, проживала за вказаною адресою разом з спадкодавцем [PERSON] , який, в свою чергу,також був зареєстрованим та на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав за вказаною адресою, на підставі чого, вона (позивач) має право на спадкування за законом на 5/6 частин спадкового майна - будинку [ADDRESS] з передачею їй ( [PERSON] ) в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , право здачі та введення в експлуатацію, реєстрації права власності, отримання свідоцтва про право власності на 5/6 частин будинку [ADDRESS] , а також визнання за нею ( [PERSON] ) права користування 5/6 частинами земельної ділянки, площею 600, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та, оскільки, державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вона (позивач) змушена звернутися за захистом порушеного права до суду. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 15 жовтня 2019року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.Визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Під час підготовчого провадження по справі: Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, який зареєстрований судом 10 березня 2020 року за вх.№ 6167, за яким, позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, мотивуючи тим, що 25.08.2010 року позивач зверталася з даним позовом до суду та отримала відмову в задоволенні своїх позовних вимог, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда у справі №2-6302/10. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2011 року у справі №2-313/11, провадження №2/2061/11 суд частково задовольнив її ( [PERSON] ) позовні вимоги та передав їй в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/6 частини будинку [ADDRESS] та визнав право користування 1/6 частиною земельної ділянки площею 600 кв.м по [ADDRESS] . Вказала, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, натомість спадкового майна у нього не було, тому спадкувати було нічого. В судовому порядку він міг успадкувати після смерті своєї матері [PERSON] право користування земельною прибудинковою ділянкою 600 кв.м. по [ADDRESS] та права забудовника будинку [ADDRESS] , але за свого життя цього не зробив, тому його спадкоємець за заповітом [PERSON] за свого життя не міг нічого успадкувати після смерті спадкодавця [PERSON] в виду відсутності у нього спадкового майна на момент своєї смерті. [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина, але у спадкодавця а ні спадкового майна у власності не було, а ні прав. Так, [PERSON] був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем на момент його смерті, як зазначає позивач, але він не був членом його сім`ї, він не є рідним сином спадкодавця, навіть не був усиновленим, тому фактично спадщину не набув, а до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за життя не звертався, тому є таким, що спадщину не прийняв. Крім того, у спадкодавця [PERSON] на момент його смерті та до 2011 року не було в наявності спадкового майна, яке міг би успадкувати [PERSON] , тому, позивач також не може набути 5/6 частини спадкових прав на спірне домоволодіння після смерті сина [PERSON] , оскільки останній ці 5/6 частини у спадщину не набув. [PERSON] помер в 2009 році, а позивач протягом більше 10 років не зверталася до суду щодо визнання своїх спадкових прав та звернулася з даним позовом зі спливом строку позовної давності. Крім того, вказала, що через відсутність у неї ( [PERSON] ) домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , вона володіла недостовірною інформацією на момент розгляду справи в суді іншого, попереднього провадження у справі №2-313/11, провадження №2/2061/11, де вважала, що її батько [PERSON] проживав і був зареєстрований в будинку [ADDRESS] зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті та відкриття спадщини. Та тільки нещодавно вона дізналась, що її батько не був зареєстрованим та не проживав за адресою її бабусі [PERSON] , та зареєструвався та вселився в даний спірний будинок лише через два роки після смерті бабусі, а тому, він спадщину не прийняв і прав на спірне домоволодіння за життя не набув. За нововиявлених обставин, вважає, що у позивача немає обґрунтованих та законних підстав у задоволенні позовних вимог після смерті її сина [PERSON] , так як останній спадщину на спірне майно не успадкував. Вважає, що є підстави для застосування строку позовної давності, так як позивач пропустила без поважних причин строк звернення до суду з позовом, та, при цьому, не надала доказів наявності порушення відповідачем її права вимоги, як і не надала доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не зверталася до суду із заявою про поновлення строку позовної давності. З огляду на викладене, просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Холоденком Р.В. в підготовчому судовому засіданні 10.08.2020 року подано відповідь на відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , за яким відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву наводячи в ньому аргументи, з якими позивач не погоджується, та вважає їх безпідставними, такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Зокрема, у відзиві відповідач, заперечуючи фактичні обставини справи, викладені в позовній заяві, зводить свою позицію до того, що у позивача не має обґрунтованих та законних підстав у задоволенні позовних вимог після смерті її сина [PERSON] , так як останній спадщину на спірне майно не успадкував, поряд з цим, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: будинок [ADDRESS] та до нього перейшли всі права забудовника, в тому числі, право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію прав власності на нерухоме майно. З урахуванням зазначених вище обставин, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: будинок [ADDRESS] та до нього перейшли всі права забудовника, в тому числі, право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію прав власності на 5/6 частини нерухомого майна. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, право на яке належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса в оформленні спадщини, позивач позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. Крім того, вказав, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1308/02-31 від 06.06.2019 року не йшлося про пропущені позивачем [PERSON] строки чи про те, що [PERSON] не є спадкоємцем. Підставою для винесення постанови про відмову державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Сибірцевою О. В. є те, що речове право на будинок [ADDRESS] не було зареєстрованим. Разом з тим, [PERSON] у відзиві на позовну заяву стверджує, що [PERSON] не міг за свого життя нічого успадкувати після смерті [PERSON] в виду відсутності у нього спадкового майна на момент смерті. В свою чергу, [PERSON] отримала обов`язкову частку у розмірі 1/6 частини спадкового майна [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2011 року по справі № 2-313/11. Отже, відповідач [PERSON] , яка подала відзив на позовну заяву, безпідставно вважає, що тільки їй надане право, гарантоване ст.55 Конституцією України, на звернення до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року (справа №405/1472/20, провадження № 2/405/257/20) повернуто заявнику [PERSON] поданий ним зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Міської ради міста Кропивницький, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори Сибірцева Оксана Владиславівна про переведення прав забудовника в порядку спадкування разом з доданими до нього документами.Копію зустрічної позовної заяви долучено до матеріалів справи № 405/7149/19. 28 вересня 2020 року заявник [PERSON] подав заяву, зареєстровану судом 28.09.2020 року за вх.№21823, за якою просив прийняти подану ним позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, об`єднавши її в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року (справа №405/4578/20, провадження №2/405/659/20) прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON] , Кропивницької міської ради, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори Сибірцева Оксана Владиславівна про переведення прав забудовника в порядку спадкування до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] , Кропивницької міської ради, третя особа: Обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 державний нотаріус Сибірцева Оксана Владиславівна про передачу прав забудовника в порядку спадкування, та цивільну справу за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] , присвоївши цивільній справі номер №405/7149/19, провадження 2/405/1008/19. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Кропивницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Сибірцева Оксана Владиславівна, в якому просить: передати йому ( [PERSON] ) в порядку спадкування після смерті [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/3 частини будинку [ADDRESS] , реєстрації права власності та отримання на його ( [PERSON] ) ім`я свідоцтва про право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним ( [PERSON] ) право користування 1/3 частиною земельної ділянки, площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог третя особа з самостійними вимогами на предмет спору зазначив, що [INFO] померла його ( [PERSON] ) бабуся [PERSON] , яка є матір`ю його батька [PERSON] та яка тривалий час перебувала зареєстрованою одна та проживала до моменту смерті за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі рішення Кіровоградського виконкому від 25.03.1952 року за №381 про надання в безстрокове користування земельної ділянки та згідно Указу Президії Верховної Ради від 26.08.1948 року його бабуся ( [PERSON] ) - спадкодавець отримала спадкову земельну ділянку площею 0,0600 га під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] (нині [ADDRESS] і розпочала будівництво даного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, яке закінчила у 1954 році. Після закінчення будівництва, побудовані на земельній ділянці споруди вводяться в експлуатацію і вступають в право власності забудовника тільки після визнання приймальною комісією райвиконкому повної готовності збудованих будівель і споруд, оформлених актом і реєстрацією у бюро технічної інвентаризації. Проте акт готовності на будинок не зареєстрований. 24.04.1965 року спадкодавець провела інвентаризацію даного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , під час якої ОКП КООБТІ видало їй технічний паспорт, проте, за життя спадкодавець даний житловий будинок в експлуатацію не здала, акту готовності не отримала, державну реєстрацію права власності не провела. Запис в Реєстрі прав власності на вказаний житловий будинок відсутній, що підтверджується архівними довідками про належність нерухомого майна ОКП КООБТІ № 42454 від 25.11.2017 року, № 49484 від 04.09.2018 року. Разом з тим, оскільки зазначений житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами був побудований спадкодавцем до 1992 року, то згідно з Інструкцією про порядок проведення інвентаризаційних робіт, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (зі змінами), він не є самочинно побудованим. Крім того, вказав, що з моменту його ( [PERSON] ) народження він постійно проживав з бабусею, перебував на її утриманні, допомагав їй по господарству, своєю працею будував з нею будинок та інші господарські споруди в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , проживав разом з нею вдвох, але на момент її смерті він перебував на військовій службі в армії. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , але у відведений законом строк ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався і спадщину не прийняв, не було а ні зареєстрованих, а ні проживаючих зі спадкодавцем на момент її смерті. Заповіт не складався. Єдиним спадкоємцем за законом майна бабусі був її син - його ( [PERSON] ) батько - [PERSON] , але за свого життя він спадщину не прийняв, заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подавав, поховання матері не здійснював, перебував у місцях позбавлення волі. Через два роки після смерті бабусі, [INFO] , у його відсутність, батько ( [PERSON] ) з позивачем та її сином від іншого шлюбу вселилися для постійного проживання в бабусин будинок та зареєструвалися в ньому, а 24.07.1985 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , актовий запис №1454. Тому, йому ( [PERSON] ) вже не було куди вселятися після повернення з армії. Зазначив, що він та його сестра [PERSON] постійно підтримували з батьком родинні стосунки, але разом не проживали. [INFO] його батько [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина. 06.08.2008 року у відведений законом строк згідно ст.1270 ЦК України він та його сестра [PERSON] подали заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, ніхто інший із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався та спадщину не прийняв. Нотаріус їм відмовив у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, при цьому вони вважали, що ці документи у позивача, тому чекали, коли вона їх пред`явить нотаріусу, та про ту обставину, що правовстановлюючих документів на будинок не має вони не знали. Згодом він дізнався, що батько [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , сина позивача, тому припинив претендувати на спадщину, але, при цьому, від спадщини не відмовився. Зазначив, що тільки нещодавно він дізнався, що його батько [PERSON] після смерті його бабусі [PERSON] спадщину не прийняв, нотаріально свої спадкові права на спадщину не оформив, також до суду про переведення на нього прав забудовника чи то прав користування земельною присадибною ділянкою не звертався, тому є таким, що спадщину не прийняв. Оскільки у спадкодавця [PERSON] на момент смерті не було у власності ніякого нерухомого майна, і він не набув прав користувача земельною присадибною ділянкою та прав забудовника будинку за адресою: [ADDRESS] , то і його спадкоємець за заповітом [PERSON] не набув спадкових прав на дане спірне домоволодіння. Також, і дружина спадкодавця [PERSON] а ні після смерті чоловіка [PERSON] , а ні після смерті свого сина [PERSON] спадщину набути не може через відсутність спадкового майна у спадкодавців. Про те, що [PERSON] та [PERSON] за свого життя не оформили належним чином своїх спадкових прав на бабусине домоволодіння - він не знав та дізнався випадково нещодавно, що стало підставою для його звернення з зазначеним позовом як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до суду. Крім того, вказав, що з поданої архівної довідки, виданої 04.09.2018 року за №49484 ОКП «КООБТІ» вбачається, що реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. За даними архівної довідки ОКП «КООБТІ», спадкодавцю [PERSON] , матері померлого [PERSON] , належало право забудовника за адресою:[ADDRESS] , Акт готовності відсутній. Реєстрація права власності не проводилась, таким чином, реалізувати своє право на спадщину він не може через відсутність правовстановлюючого документа на завершене будівництво. В Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Міністерства юстиції№20/5 від 03.03.2004р. вказано, що нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, також Інструкцією передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, видається нотаріусом тільки після подання правовстановлюючого документа. Таким чином, нотаріус надала роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не може бути видано у зв`язку з тим, що реєстрація права власності не проводилась, житловий будинок не здано в експлуатацію, акт готовності нотаріусу не надано. Вказав, що він тривалий час проживав з бабусею-спадкодавцем однією сім`єю у спірному домоволодінні, перебував на її утриманні, доки не був призваний в армію та після її смерті вступив у фактичне володіння та управління будинком після повернення з армії проживав, користувався, володів ним та присадибною земельною ділянкою 2 роки, доки батько не з`явився та в момент його відсутності вселився в будинок з позивачем та її сином. Вважає, що вимоги позивача [PERSON] , якою пропущено без поважних причин строк звернення до суду з позовом, не підлягають задоволенню з тих підстав, що спадщину вона просить визнати не після смерті чоловіка [PERSON] , а після смерті свого сина [PERSON] ,померлого [INFO] , який по заповіту спадщину не прийняв після смерті [PERSON] , оскільки у останнього як спадкодавця такого спадкового майна не було. Крім того, під час підготовчого провадження у справі судом витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 інформацію із Спадкового реєстру про зареєстровані заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а також після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду справи по суті: Позивач [PERSON] та в її інтересах представник - адвокат Холоденко Р.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 71241 від 12 травня 2020 року) в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому представник позивача засобами мобільного зв`язку повідомив секретаря судового засідання щодо проведення судового засідання без позивача та його, як представника позивача участі, та про підтримання позовних вимог з підстав, зазначених в позові, що оформлено секретарем судового засідання відповідною телефонограмою від 16.03.2022 року, яка приєднана до матеріалів цивільної справи. Крім того, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях під час розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] - адвокат Холоденко Р.В. позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись при цьому на підстави, викладені в позові, також підтримав подану до суду відповідь на відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] .Як представник відповідача [PERSON] за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета позову [PERSON] позов не визнав, в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] просив відмовити, вважаючи позов необгрунтованим та безпідставним. Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 23 березня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округ Новицькою І.О., зареєстрована в реєстрі за №186) в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 09.03.2022 року за вх.№4593 про розгляд справи без її, як представника третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] , участі, заявлені останнім позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому, будучи присутньою в попередньому судовому засіданні під час розгляду справи по суті, позов [PERSON] не визнала, з підстав, зазначених у поданому до суду відзиві на позовну заяву, який підтримано в судовому засіданні. Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Представник відповідача Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому, представником відповідача [PERSON] подано клопотання, яке зареєстроване судом 20 жовтня 2021 року за вх. № 25071, за яким просила проводити розгляд даної справи за відсутності представника Кропивницької міської ради. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 в судове засідання не з`явилися, повідомлені судом належним чином, при цьому представником ОКП «Кіровоградське ООБТІ» засобами електронної пошти подано до суду заяву, яка зареєстрована судом 18 лютого 2022 року за вх. № 963, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи. Зваживши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову позивача [PERSON] , а також предмет та підстави позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] , з`ясувавши характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивач та третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України). Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, щозгідно з актом зазначення меж від 08.05.1952 року здійснено винос на місцевість меж ділянки площею 600,0 кв. м., розташованої в районі В.Балка по [ADDRESS] та на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 25.03.1952 року №381 зазначену земельну ділянку передано в користування [PERSON] . За договором про право побудови будинків безстрокового користування земельною ділянкою від 30 липня 1952 року, нотаріально засвідченим державним нотаріусом І-ої Кіровоградської нотаріальної контори 16 серпня 1952 року, зареєстровано в реєстрі за №13892/1, [PERSON] , як Забудовнику,на підставі рішення виконкому від 25 березня 1952 року №381, було відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку у [ADDRESS] (на даний час №30). Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 24 липня 1985 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з позивачем [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1454, та після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис в Книзі реєстрації смертей за №1567. Також встановлено, що за життя [PERSON] вересня 1994 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-4892, за яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, за яким все його майно, де в воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право, він заповів [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис за №897 та не заперечувалося сторонами по справі. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис в Книзі реєстрації смертей за №2006. Встановлені судом зазначені вище обставини, визнаються учасниками справи, при цьому суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільного визнання їх сторонами, на підставі чого та відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 04.09.2018 року №49484 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року зарестровано за [PERSON] - ціле, приватна, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 16.08.1952 №13892/1, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою. Акт введення в дію відсутній. Реєстрація прав власності на нерухоме майно не проводилася. Дата останньої технічної інвентаризації: 12.06.1985 року. Площа земельної ділянки 600 кв.м. Крім того, за вказаною адресою розташовані житловий будинок літ.Ааа1, загальна площа 48,05 кв.м, житлова площа 28,39 кв.м.; убиральня літ.Б, водопровід «+» та огорожа літ.N-N1. Згідно з архівними відомостями, наявними в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса [ADDRESS] відповідає адресі [ADDRESS] . Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ,актовий запис за №1737, відкрилася спадщина, при цьому, до складу спадкового майна належав і зазначений вище житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53273410 від 12.09.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - не заводилася. Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (в редакції 2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуєтьсячинне на той час законодавство, зокрема, відповідні Правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.524, 525, 526 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549ЦК Української РСР в редакції 1963 року). З огляду на зазначене, спадкоємець [PERSON] в порядку ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , як син після матері, фактично прийняв спадщину, а саме: будинок [ADDRESS] , належний спадкодавцю [PERSON] за договором на право побудови будинків безстрокового користування земельною ділянкою від 30 липня 1952 року, посвідченого нотаріально засвідченим державним нотаріусом І-ої Кіровоградської нотаріальної контори 16 серпня 1952 року, зареєстровано в реєстрі за №13892/1, та, відповідно до нього перейшли всі права забудовника, в тому числі, право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію права власності на нерухоме майно, що встановлено також рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 червня 2011 року (справа №2-313/11). Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, зазначеним судовим рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 червня 2011 року (справа №2-313/11) позов [PERSON] до [PERSON] , Кіровоградського міськвиконкому, Кіровоградської міської ради, третя особа ОКП «Кіровоградське ООБТІ» було задоволено частково. Передано [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/6 частини будинку [ADDRESS] , реєстрації права власності, отримання свідоцтва про право власності на 1/6 частину будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право користування 1/6 частиною земельної ділянки, площею 600, 00 кв.м, під [ADDRESS] . Зазначене речове право за відповідачем [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2018 року, номер запису про право власності: 24637486, підстава виникнення права власності: технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 13.12.2017, видавник: ОКП «Кіровоградське ООБТІ», рішення суду, серія та номер: 2-313/11, виданий 15.06.2011, видавник: Ленінський районний суд м.Кіровограда; форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/6. Також зазначеним судовим рішенням було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 24 липня 1985 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1454, серійний номер [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. 21 вересня 1994 року [PERSON] на ім`я [PERSON] склав заповіт на все належне майно, що буде належати йому на день смерті. Заповіт був посвідчений нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-4892. [PERSON] до нотаріуса не звертався і не отримав свідоцтва про спадщину. Після смерті [PERSON] син [PERSON] до нотаріуса не звертався та не отримав свідоцтва про право на спадщину. При цьому, враховуючи наявність заповіту, та що [PERSON] є інвалідом по захворюванню на час смерті спадкодавця, непрацююча, на підставі чого позивач [PERSON] має право на обов`язкову частку у розмірі 1/6 частини спадкового майна (1/3: 2 = 1/6), і тому на дану обов`язкову частку у спадщині має бути визнано за нею право забудовника. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, з копії спадкової справи №637 до майна померлого [INFO] [PERSON] , судом також встановлено, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , звернулися спадкоємці першої черги за законом: донька спадкодавця [PERSON] (заява від 06 серпня 2008 року під №1264), син спадкодавця [PERSON] (заява від 06 серпня 2008 року під №1265), які в заявах зазначили, що на день смерті спадкодавця [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з будинку по [ADDRESS] , грошових вкладів та цінних паперів, та, крім них, спадкоємцем також є дружина спадкодавця [PERSON] . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №15810605 від 06.08.2008 року за параметрами пошуку « [PERSON] » у Спадковому реєстрі наявна інформація про зареєстрований заповіт (номер у спадковому реєстрі: 570061, стан: чинний, інформація про заповідача: [PERSON] , номер в реєстрі нотаріальних дій: 1-4892, дата посвідчення: [INFO] ; місце посвідчення: Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора. При цьому, копія зазначеного заповіту міститься в спадковій справі №637 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Крім того, з копії спадкової справи №637 до майна померлого [INFO] [PERSON] також встановлено, що позивач [PERSON] 20.09.2018 року звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Постановою №2082/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2018 року, винесену державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Сибірцевою О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок, зареєстрованого у встановленому законом порядку. При цьому, зазначеною постановою державним нотаріусом також встановлено, що, з поданої архівної довідки, виданої 04 вересня 2018 року за №49484 ОКП «Кіровоградське ООБТІ» вбачається, що реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] , - не проводилася. За договором про право побудови будинків безстрокового користування земельною ділянкою від 30 липня 1952 матері померлого [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, відведено земельну ділянку площею 600 кв.м під індивідуальне будівництво житлового будинку у [ADDRESS] ( на даний час № [NUMBER] ). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок [ADDRESS] частку житлового будинку на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда за №2-313/11 від 15 червня 2011 року зареєстровано за лось [PERSON] . Спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , прийняли донька [PERSON] , син [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори, у встановлений законом 6-ти місячний строк, заяв про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] , посвідченим Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою від 21 вересня 1994 року за реєстровим номером 1-4822, є [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. [PERSON] помер [INFO] . Судом також встановлено, що інші спадкоємці з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися, оскільки такі дані відсутні в матеріалах зазначеної спадкової справи. В абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1223 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 статті 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, відомостями будинкової книжки за адресою [ADDRESS] , що місце проживання спадкодавця [PERSON] , [INFO] , з 29.05.1985 року було зареєстроване за зазначеною адресою. За цією ж адресою з 29.05.1985 року зареєстроване і місце проживання позивача [PERSON] . Крім того, за вказаною адресою: [ADDRESS] з 18 грудня 1998 року було зареєстроване і місце проживання сина позивача [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №1405 від 11 березня 2010 року квартального комітету №18 [PERSON] , 1946 року народження, мешкає по [ADDRESS] , проживала разом зі своїм сином [PERSON] , 1975 року народження, вела з ним спільне господарство, здійснювала догляд за ним до дня його смерті, тобто до [INFO] та здійснила його поховання. З огляду на зазначене, аналізуючи зазначені письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і, зокрема, у складі якої будинок [ADDRESS] , тим самим, до нього перейшли всі права забудовника, які були наявні на момент смерті у спадкодавця [PERSON] , в т.ч., право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію права власності на нерухоме майно, в свою чергу, зазначені права забудовника, які були наявні у [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, складеного спадкодавцем [PERSON] на користь [PERSON] , перейшли до спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину від [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в т.ч., житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до положень ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, при цьому відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації, при цьому суд враховує, що зареєстроване у встановленому законом порядку право власності нажитловий будинок [ADDRESS] у спадкодавця [PERSON] на момент його смерті було відсутнє, в зв`язку з чим вирішення питання належності будинку можливе лише після прийняття його до експлуатації, при цьому, наявне у спадкодавця право як забудовника, яке за своїм змістом є майновим правом, після його смерті підлягає спадкуванню відповідно до ст.1218 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] . За викладених вище обставин, суд вважає що наявні визначені законом підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом вказаного вище майнового права, раніше наявного у спадкодавця [PERSON] , а саме: передачею позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом всі права забудовника, в тому числі:право здачі та введенняоб`єктанерухомого майна в експлуатацію, реєстрацію права власності на нерухомемайно - 5/6 частки спадкового майна - будинку [ADDRESS] , враховуючи, при цьому, набуття відповідачем [PERSON] в судовому порядку права на обов`язкову частку у розмірі 1/6 частини спадкового майна. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування у зазначеній справі до вимог позивача [PERSON] строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З копії спадкової справи №637 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] 20.09.2018 року звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та постановою №2082/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2018 року, винесену державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Сибірцевою О.В. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок, зареєстрованого у встановленому законом порядку, крім того, в зазначеній постанові зазначено про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] на користь [PERSON] , та прийняття останнім спадщини після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Тим самим, суд вважає, що про порушення свого права позивач [PERSON] дізналася з постанови №2082/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2018 року, в свою чергу, до суду з зазначеним позовом позивач [PERSON] звернулася 26 вересня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. Позивачем [PERSON] пред`явлено також вимоги про визнання за нею право користування 5/6 частини земельною ділянкою площею 600, 00 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , які задоволенню не підлягають, з тих підстав, що ст.119 ЗК України надає лише право громадянам на звернення до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування та не передбачає визнання такого права в судовому порядку. Крім того, передача земельної ділянки здійснюється в порядку, встановленому Земельним кодексом України. За змістом ст.12 ЗК України розпорядження землями територіальної громади міста, в т.ч., і надання їх в користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядувння в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Частиною 1 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельне законодавство не передбачає отримання земельної ділянки у користування без прийняття відповідного рішення уповноваженого органу в судовому порядку. Крім того, положення ЗК України визначають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, які набувають підприємства, установи та орпганізації, що належать до державної та комунальної власності, громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації, релігійні організації України, виключне коло суб`єктів права постійного користування земельною ділянкою, які визначені ЗК України, не передбачає отримання фізичними особами земельної ділянки в постійне користування. Окрім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем [PERSON] . Щодо позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] суд зазначає, що ознаками третіх осібз самостійними вимогами на предмет спору є те, що вони, а) вступають у процес, що вже розпочався; б) втручаються у спір між сторонами, що вже виник; в) їх інтереси суперечать, як правило інтересам обох сторін; г) заявляють самостійні вимоги на предмет спору; ґ) відстоюють у процесі свої інтереси, а відтак, їхня юридична заінтересованість носить особистий характер; д) вступають у справу пред`явивши позов до однієї або обох сторін. Так, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] , звертаючись до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] , Кропивницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Сибірцева Оксана Владиславівна, в якому просив передати йому ( [PERSON] ) в порядку спадкування після смерті [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/3 частини будинку [ADDRESS] , реєстрації права власності та отримання на його ( [PERSON] ) ім`я свідоцтва про право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; а такожвизнати за ним ( [PERSON] ) право користування 1/3 частиною земельної ділянки, площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , та як на обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований його бабусею [PERSON] , при цьому, з моменту його народження він постійно проживав з бабусею, перебував на її утриманні, допомагав їй по господарству, своєю працею будував з нею будинок та інші господарські споруди в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , але на момент її смерті він перебував на військовій службі в армії. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , але у відведений законом строк ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався і спадщину не прийняв, не було а ні зареєстрованих, а ні проживаючих зі спадкодавцем на момент її смерті. Заповіт не складався. Єдиним спадкоємцем за законом майна бабусі був її син - його ( [PERSON] ) батько - [PERSON] , який за життя спадщину не прийняв, заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подавав, [INFO] його батько [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина. 06.08.2008 року у відведений законом строк згідно ст.1270 ЦК України він та його сестра [PERSON] подали заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, при цьому, нотаріус їм відмовив у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вважає, що у спадкодавця [PERSON] на момент смерті не було у власності ніякого нерухомого майна, і він не набув прав користувача земельною присадибною ділянкою та прав забудовника будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого і його спадкоємець за заповітом [PERSON] не набув спадкових прав на дане спірне домоволодіння. Статтею 264 ЦПК України серед іншого передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту. Суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Поряд з цим, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. З огляду на зазначене, суд зауважує, що фактично, заявлені третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору, позовні вимоги не обгрунтовуються заявленими підставами позову, та, більш того, їм суперечать, оскільки заявляючи вимоги про передачу йому ( [PERSON] ) в порядку спадкування після смерті [PERSON] право здачі та введення в експлуатацію 1/3 частини будинку [ADDRESS] , реєстрації права власності та отримання на його ( [PERSON] ) ім`я свідоцтва про право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , останній, зазначає, що його батько [PERSON] не успадкував від своєї матері та його (третьої особи) бабусі [PERSON] нерухоме майно, не набув прав користувача земельною ділянкою та прав забудовника будинку [ADDRESS] . Крім того, за обставин, зазначених судом вище, при розгляді позову [PERSON] судом встановлено, та не спростовано третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору, що[PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і, зокрема, у складі якої будинок [ADDRESS] , тим самим, до нього перейшли всі права забудовника, які були наявні на момент смерті у спадкодавця [PERSON] , в т.ч., право здачі та введення об`єкту нерухомого майна до експлуатації, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстрацію права власності на нерухоме майно, в свою чергу, зазначені права забудовника, які були наявні у [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, складеного спадкодавцем [PERSON] на користь [PERSON] , перейшли до спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину від [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1223 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, воля спадкодавця, викладена в заповіті, ставиться законодавцем на перше місце, і тільки, якщо спадкодавець не виразив своєї волі шляхом складання заповіту, застосовуються положення закону щодо спадкування його прав та обов`язків, тобто особа є спадкоємцем за законом, якщо: спадкодавець не склав заповіт; спадкодавець склав заповіт, але всі спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або з певних причин не прийняли її; спадкодавець склав заповіт лише щодо частини спадкового майна ( в такому разі спадкування за законом відбувається щодо частини майна, не охопленої заповітом; спадкодавець склав заповіт, але спадкоємець за заповітом помер до часу відкриття спадщини (це положення дозволяє спадкувати за законом тільки в разі, якщо заповідач не скористався своїм правом підпризначення іншого спадкоємця за заповітом). Тим самим, у даному випадку право на спадкування за законом у спадкоємця [PERSON] виникло б в разі відсутності заповіту спадкодавця [PERSON] , визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, в свою чергу, спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України,та від неї не відмовлявся, після смерті спадкодавця [PERSON] , заповіт останнього є чинним та не визнаний недійсним, більш того, за заповітом заповідач зробив розпорядження щодо всього майна, яке буде належати спадкодавцю на момент смерті і на що за законом він матиме право. З огляду на викладене вище, суд вважає, що на час звернення третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] та на час судового розгляду справи спадкові права останнього не порушені, також відзначається, що за принципом змагальності, визначеним в ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши докази по справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності та в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] , що є підставою для відмови в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору. Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, враховуючи, що третій особі з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені ним судові витрати по справі, які складаються з судового збору, слід залишити по фактично понесеним останнім. На підставівищевикладеного,

Outcome: partial