Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

09 листопада 2021 року [PERSON] звернулася у Сколівський районний суд Львівської області з позовом до [PERSON] , в якій просить стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] ј частини частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на її утримання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною трьох років в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.11.2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17.12.2021 року позов [PERSON] - задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 09.11.2021 року і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 31.01.2022 року зазначене вище заочне рішення скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Розгляд справи відбувся 22.03.2022 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20.07.2019 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 38. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим в зв`язку з чим вирішила розлучитися з чоловіком і на даний час справа про розлучення знаходиться в суді на розгляді. Син на даний час проживає разом з нею і знаходится на повному її утриманні. Угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання своєї малолітньої дитини не досягнуто. Весь тягар обов`язку по утриманні дитини лежить виключно на ній у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У ході судового розгляду встановлено, що 20.07.2019 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 38. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.10.2019 року, виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №2052, виданої 04.11.2021 року Сколівською міською радою Львівської області, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з сином - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання дитини, а також відсутність заперечення відповідача щодо пред`явленого позивачем розміру аліментів, враховуючи потреби дитини для забезпечення її гармонійного розвитку. Беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду (09.11.2021 року) і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають до задоволення. Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання, то суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно довідки т.в.о. начальника відділу персоналу та стройового Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Т. Цихоня №23 від 13.01.2022 року, відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі (навчанні) - являється курсантом 4-го курсу факультету ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 08.08.2018 року №90-КС. Термін навчання 4 (чотири) роки - до червня 2022 року. Форма навчання - денна. Згідно довідки про доходи, відповідач за 2021 рік отримав доходи в розмірі 9 319, 46 грн., тобто в середньому за місяць такий отримував 776 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 17.01.2022 року за № 294896620, за відповідачем не зареєстровано права власності на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач перебуваючи на військовій службі (навчанні) отримує щомісячний дохід у вигляді стипендії в середньому в розмірі 776 грн., з якого повинен сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ј частин від вказаного заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, відповідач перебуває на денній формі навчання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутня реальна можливість надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки відсутність достатніх доходів та матеріального активу як джерела виплати аліментів може поставити його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи встановлені судом обставини та норми сімейного законодавства з цього питання, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 09.11.2021 року і до досягнення сином трирічного віку. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial