Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

09.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 27.02.2016 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним\~нотаріусом Балаклійського\~районного нотаріального\~округу Бовдуй\~О.О., він став власником будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Під час укладання вказаного договору купівлі-продажу від імені позивача за довіреністю діяв його брат [PERSON] . Продавцями цього житлового будинку були [PERSON] і [PERSON] , від імені яких за довіреністю діяла [PERSON] . Із моменту купівлі будинку позивач у ньому мешкає, хоча зареєстрований за іншою адресою по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишнім співвласником придбаного позивачем житлового будинку, а представник продавців [PERSON] є дружиною другого колишнього співвласника [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] доводяться між собою матір`ю та сином, а також є родичами когось із продавців будинку. На час укладання договору купівлі-продажу будинку всі вищезазначені відповідачі були в ньому зареєстровані, хоча фактично там не проживали крім одного відповідача - [PERSON] . Тому [PERSON] пообіцяла позивачу протягом наступного місяця знятися з реєстрації сама та зняти з реєстрації всіх зареєстрованих у ньому осіб, які не є членами сім`ї позивача, на що позивач погодився та передав обумовлену в договорі суму за придбаний будинок, та поставив в ньому свій підпис. Однак, після укладання договору, [PERSON] свою обіцянку не виконала та одразу виїхала до Росії, де ймовірно проживає дотепер. Розшукати будь-кого з відповідачів, позивачу не вдалось. Оскільки реєстрація відповідачів у будинку створює позивачу перешкоди у користуванні і розпорядженні його майном, він був змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), однак у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, окрім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Із огляду на це та, ураховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання представника відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.02.2016, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованим в реєстрі за №\~125 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~13498136 від 27.02.2016 (а.с.6,7). Із домової книги реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , убачається, що відповідачі зареєстровані у зазначеному будинку (а.с.\~8-13). Згідно з інформацією, наданою виконавчим комітетом Балаклійської міської ради Харківської області №\~5752 від 13.12.2021, №\~5802 від 14.12.2021, №\~5754 від 13.12.2021, №\~5753 від 13.12.2021 у житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 25.12.2004, [PERSON] , [INFO] , з 11.06.1985, [PERSON] , [INFO] , з 10.08.2013, [PERSON] , [INFO] , з 10.08.2013 по теперішній час (а.с.21,22,23,24). Із акту обстеження, складеного 09.12.2021 депутатом Балаклійської міської ради Ярмоленком Сергієм Миколайовичем, у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , установлено, що в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживають (а.с.14). За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК Української РСР). Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.1 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду цієї позовної заяви сплатив 908,00 гривень судового збору (а.с.1). У зв`язку із задоволенням позову суд у відповідності до ст.141\~ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідачів.

Outcome: approved