Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, який в червні уточнили та просили суд винести рішення, яким визнати протиправним дії [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», що виразились у облаштуванні контейнерного майданчика та контейнерів для збору сміття на земельній ділянці яка одночасно граничить з земельними ділянками, на яких розташовані будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] та Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» звільнити земельну ділянку яка одночасно граничить з земельними ділянками, на яких розташовані будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] від контейнерного майданчика та контейнерів для збору побутового сміття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] за ордерами на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.85,86) надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивачів(а.с.183). Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити(а.с.184); надано відзив на позов(а.с.60-63). Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.138), однак представник в судове засідання не з`явився, надано відзив на позовну заяву(а.с.139-147). Третя особа Обухівська об`єднана територіальна громада про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.137), однак представник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить житловий шлаковий обкладений цеглою будинок за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 1221455400:02:010:0100 (а.с.13). Протоколом №3 Зборів місцевих жителів смт. Обухівка округ №15 від 20 травня 2020 року було погоджено розміщення та кількість сміттєвих баків, згідно якого 2 сміттєві баки повинні бути розміщенні за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером - 1221455400:02:010:0172(а.с.66-67). 02 червня 2020 року Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області отримано заяви [PERSON] (а.с.20, 21) та надано відповідь щодо балансоутримувача сміттєвих контейнерів розташованих за вищевказаною адресою та повідомлено про подальше вирішення питання про переміщення сміттєвих контейнерів з метою улагодження конфліктних ситуацій між мешканцями округу(а.с.22,24). На чергове звернення [PERSON] від 10 червня 2020 року розпорядженням голови Обухівської селищної ради 24 червня 2020 року створено комісію щодо розгляду конфліктної ситуації щодо розміщених сміттєвих баків, про що повідомлено [PERSON] (а.с.31). 15 червня 2020 року Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області розглянуто звернення [PERSON] від 10 червня 2020 року за вх. 4418, щодо розміщення сміттєвих баків та металевого навісу на розі [ADDRESS] . [PERSON] повідомлено про відсутність інформації щодо погодження розміщення сміттєвих баків та металевого навісу на розі [ADDRESS] , також [PERSON] повідомлено про відсутність погодження виїзду з території будинку [ADDRESS] (будинок належить [PERSON] ) на [ADDRESS] (зворотній а.с.28). Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 08 липня 2020 року, яка знаходиться на розі [ADDRESS] встановлено, що поруч з домоволодінням заявника [PERSON] розміщено сміттєві контейнери, що розміщені на обладнаному майданчику(майданчик забетоновано та огороджено). Контейнери не переповнені, майданчик знаходиться в задовільному стані, прилегла територія прибрана. Місце розташування сміттєвого майданчика визначено на зборах громадян округу №15. Відстань до житлового будинку заявника складає 23 метри, що не суперечить нормам розміщення сміттєвих контейнерів. Контейнери розміщено на землях, що перебувають у комунальній власності селищної ради(а.с.36). Згідно зі статтею 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 1-5 ст. 319 ЦК України). Відповідно до Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, що прибудинкова територія - це встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної несадибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку (будинків) і пов`язаних з ним господарських та технічних будівель і споруд. Прибудинкова територія встановлюється для будинку (будинків) і не може виділятися для частини будинку (блоку, поверху, секцій квартир тощо). Статтею 26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки; власник або користувач присадибної ділянки може на умовах договору, укладеного з органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, забезпечувати належне утримання території загального користування, прилеглої до його присадибної ділянки. Відповідно до Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17 березня 2011 року, а саме пункту 2.7 визначено, що контейнерні майданчики повинні мати водонепроникне тверде покриття та бути обладнані навісами, огорожею та ізольовані від об`єктів обслуговування населення, господарських дворів і магістральних вулиць смугою зелених насаджень шириною не менше 1,5 м, не повинні бути прохідними для пішоходів і транзитного руху транспорту. Також відповідно до вищевказаних норм та правил визначено, що контейнерні майданчики повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення учасників у справі та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не надано належних доказів, які б свідчили про те, що сміттєві баки розміщені з порушенням законодавства України, так встановлені сміттєві баки розташованій на земельній ділянці, що знаходиться у власності Територіальної громади Обухівської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області, відстань від їх розміщення до будинків згідно наданого акту становить більше 20 метрів, що відповідає нормам Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed