Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

1. 30 листопада 2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у порядку регресу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.11.2019 сталося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням відповідача та автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду подія сталася з вини відповідача, яким не було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згодом позивач сплатив власникові автомобіля марки «Mitsubishi» страхове відшкодування в сумі 51 490,14 грн. У добровільному порядку відповідач не відшкодовує позивачеві понесені витрати, що стало причиною звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у порядку регресу (а.с.а.с. 1 - 6). 2. Представник позивача до суду не з`явився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с. 96). 3. Відповідач до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 4. 16 березня 2022 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 5. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 6. Судом було встановлено, що 06.11.2019, о 1905, у м. Дніпрі, на вул. Маршала Малиновського, біля будинку №44, сталося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням відповідача та автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с. 29). 7. 18 листопада 2019 року власник автомобіля марки «Mitsubishi» у зв`язку з тим, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування (а.с.а.с. 9, 28, 54, 55). 8. 10 грудня 2019 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] був складений звіт про оцінку транспортного засобу №27-11-19Р, за яким матеріальна шкода, заподіяна власникові автомобіля марки «Mitsubishi», становить 53 697,25 грн. Вартість послуг експерта становить 1 070,00 грн (а.с.а.с. 12 - 25). 9. 11 грудня 2019 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленою за вказаним вище фактом, було встановлено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 31). 10. 30 січня 2020 року позивач сплатив власникові автомобіля марки «Mitsubishi» страхове відшкодування сумою 51 490,14 грн (а.с. 27). 11. У добровільному порядку відповідач понесені позивачем витрати не відшкодовує (а.с.а.с. 78, 79). 12. Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 13. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону №1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 14. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за правилами, встановленими статтею 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 15. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). 16. Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. 17. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 18. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. 19. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. 20. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. 21. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. 22. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. 23. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 24. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 №62948871 (справа №761/6313/14-ц), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. 25. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 2 270,00 грн (а.с. 8). 26.

Outcome: approved