Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначив наступне. [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Він, як син покійного, є спадкоємцем першої черги за законом та є єдиним спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців немає, оскільки його мати та дружина покійного відмовилася від прийняття спадщини. У встановлений законом термін та порядок, він звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на нерухоме майно, про що приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області 08.09.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Все інше майно, що належало покійному та на що були оригінали правовстановлюючих документів ним без жодних проблем було переоформлено через нотаріальну контору вже на своє ім`я. Оскільки іншого шляху, крім судового, оформити право на спадкове майно за позивачем по справі, немає, вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання селищного голови Оратівського Л., у якому просить суд розгляд справи проводити без участі представника відповідача, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 1197. Згідно матеріалів спадкової справи № 8/2021, розпочатої 23 грудня 2021 року, індекс справи № 02-14, спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася на користь сина [PERSON] , про що написала письмову заяву. Спадкодавцем за життя, 24 січня 2018 року, було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1, яким належні йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку біля будинку, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів синові [PERSON] , [INFO] . Представник спадкодавця за заповітом [PERSON] - [PERSON] подала письмову заяву приватному нотаріусу Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящуку Д.О. про те, що спадкодавець [PERSON] спадщину прийняв у відповідності до п. 3 ст. 1268 ЦК України та просить суд видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину. Згідно постанови від 08 вересня 2021 року, Ящука Д.О. , приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та відсутності реєстрації права власності на вищевказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухомість. Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області 10.08.2021 року за № 109 видано довідку про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] . На день його смерті в смт. Бабанка Уманського району Черкаської області, залишився жилий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який числиться за померлим в погосподарській книзі під № 10 за 2015-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , ст. 88. З дня смерті [PERSON] будинком став управляти його син - [PERSON] , а саме: проживає у вказаному будинку, в травні 2021 року зробив поточний косметичний ремонт, обробляє присадибну ділянку. Заборони на будинок немає. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , складеного станом на 04 жовтня 2021 року, будинковолодіння складається із: житлового будинку літ. «А», ганку з навісом літ. «а», літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», навісу літ. «б1», сараю літ. «В», котельні літ. «Г», погрібу літ. «Д», гаражу літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ. «К», вбиральні літ. «Л», огорожі літ. «№ 1», воріт з хвірткою літ. «№ 2», хвіртки літ. «№ 3». Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті його батька. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] за життя розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за заповітом. Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Представник позивача звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на все майно після смерті свого батька та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на три земельні ділянки та зареєстрував право власності на них, інший спадкоємець першої черги за законом, мати позивача по справі, відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, але у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , рахувався за батьком позивача по справі [PERSON] , у відповідності до погосподарської книги, але правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок спадкодавцем за життя не зареєстровано, а після його смерті за ним не може бути визнано право власності, що на цей час позбавляє позивача скористатися своїм правом та належним чином оформити свої права на спадковий житловий будинок. За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

Outcome: approved