Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову на весь строк встановлення інвалідності (до 01.10.2023). Свої вимоги мотивує тим, що вона є дочкою відповідача. До досягнення нею повноліття останній ухилявся від добровільної сплати аліментів, тому її мама [PERSON] змушена була звернутись до Долинського районного суду із позовом про стягнення аліментів, який було задоволено 17.12.2018 та стягнуто з відповідача на користь її мами аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу звернення до суду з позовом і до досягнення нею повноліття. 25.06.2021 вона досягла повноліття, тому відповідач припинив виплату аліментів. На даний час вона не може себе самостійно обслуговувати та жити нормальним повноцінним життям. Вона хворіє на важку хворобу, тому її визнано інвалідом ІІ групи до 01.10.2023. Їй важко виконувати щоденні завдання і сприймати події, що відбуваються навколо, її діагноз не дає їй змоги працювати та утримувати себе, тому у всіх своїх діях мусить покладатися на маму. З досягненням повноліття потреби у витратах для забезпечення її належного рівня життя змінилось в сторону збільшення порівняно з витратами, на утримання дитини відповідного віку. Дані потреби частково забезпечуються її мамою та за рахунок соціальних виплат, які є недостатніми для належного забезпечення рівня життєдіяльності. Обов`язок утримувати непрацездатних повнолітніх дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідач проживає за кордоном. У Чеській Республіці він працює, має власний бізнес, від якого отримує стабільний дохід, придбав там нерухомість, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу, яка необхідна для придбання ліків, продуктів. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2021 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву. 20 січня 2022 року від позивачки поступило клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з хворобою її представника. 17 лютого 2022 року від представника позивачки - адвоката Кобилинець Т.В. поступила заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі та без участі її довірительки, у якій вона позов підтримала. 18 лютого 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 18 березня 2022 року поступило клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, у якій вона позов підтримала, просила задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи за місцем своєї реєстрації, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про місце, день і час судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останнього та ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 18 березня 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.01.2009, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , ухвалено стягувати аліменти у розмірі 1/4 від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з позовом з 05.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Як встановлено у судовому засіданні, на даний час [PERSON] досягла повнолітття, аліменти на неї не стягуються. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 234468, [PERSON] , [INFO] , отримала ІІ групу інвалідності з дитинства. Інвалідність встановлено до 01.10.2023 (а.с. 9). Акт обстеження від 06.10.2021 вказує на те, що [PERSON] , 2003 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] , проживає разом зі своєю мамою [PERSON] , інвалідом ІІ групи (що підтверджується також актом огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 226776 (а.с. 18)). [PERSON] хвора, являється особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 10). Довідка № 361 від 01.12.2021, видана старостатом села Розточки Витвицької сільської ради ТГ, свідчить про те, що [PERSON] дійсно ніде не працює (а.с. 16). Позивачка [PERSON] отримувала щомісячну допомогу з вересня по листопад 2021 року у розмірі 1854,00 грн як особа з інвалідністю ІІ групи, на що вказує довідка про отримання (неотримання) допомоги № 321 від 09.12.2021 (а.с. 17). Як вбачається з документів з Чеської Республіки, які долучені до матеріалів справи з перекладом, відповідач [PERSON] постійно проживає у Чеській Республіці, працює, має власний бізнес та придбану там нерухомість (а.с. 11-15). Таким чином, суд встановив, що позивачка є повнолітньою особою, яка є непрацездатною, тобто такою, яка потребує матеріальної допомоги, а відповідач є таким, що може таку допомогу надавати, однак не робить цього у добровільному порядку. Спір між сторонами не врегульовано. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з вимогами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує мінімальну соціальну виплату, потребує стороннього догляду, тому позбавлена можливості утримувати себе самостійно. Крім того, [PERSON] проживає з матір`ю, якій також встановлено інвалідність ІІ групи та яка не працює, оскільки здійснює догляд за нею, своєю дочкою. Натомість відповідач працює, має власний бізнес та придбану нерухомість за кордоном, що свідчить про його спроможність надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній непрацездатній дочці. Доказів протилежного останнім не надано, у судовому засіданні не здобуто. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а позов задовольнити. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривні. На підставі викладеного, ст. 79, 182, 198, 200, 430 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved