Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

24.01.2022 року позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що 10.12.2016 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Стосунки з відповідачкою у нього не склалися, більше року вони проживають окремо. Подружжя спільного господарства не веде, сімейного життя та шлюбних стосунків не підтримують. Зазначає, що подальше підтримання сімейних відносин суперечить його інтересам. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110 -112 СК України, ст. ст. 175-177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між ним, - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 грудня 2016 року Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 71. Ухвалою суду від 03.02.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд, призначено на 03.03.2022 року на 08:30 год. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без їх виклику. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень ( а.с. 18, 19). Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене вище суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, відсутність відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 71. Після укладення шлюбу відповідачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.5). Сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Подружнє життя сторін не склалося через протилежні погляди на життя, сім?ю та шлюб. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Більше року спільно не проживають. Дочка проживає з відповідачкою. Примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідач суду своєї позиції щодо розірвання шлюбу не повідомила. Клопотань та заяв до суду не подавала. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги вище викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу, ту обставину, що подружжя більше п`яти років проживає окремо, небажання сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а сумісне проживання неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати у виді судового збору у розмірі - 992,00 гривень, отже з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 992,00 грн.

Outcome: approved