Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після смерті чоловіка відкрилася спадщина до складу якої входить житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною вартістю 184466 грн. Вона як спадкоємець першої черги за законом своєчасно прийняла вказану спадщину, оскільки у передбачений законом шестимісячний строк звернулася у Путильську державну нотаріальну контору Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на нерухоме майно, що належало [PERSON] . На підставі викладеного та з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Селятинської сільської ради Вижницького району про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд колишнього члена колгоспного двору. В зустрічному позові вказує, що її батько (спадкодавець) [PERSON] був головою двору, що знаходиться в адресою [ADDRESS] . Даний двір зареєстрований в погосподарській книзі Селятинської сільської ради за № 583 та носив статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в даному будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Всі зазначені особи на той момент працювали в колгоспі «Зоря Карпат» та являлися його членами. До моменту смерті батька вона була зареєстрована до вказаного господарства та вважала, що являється співвласником даного майна разом із батьком, матір`ю та двома братами, які є відповідачами по справі. Нещодавно дізналася про те, що мати [PERSON] бажає оформити все майно на себе та стати його одноосібним власником, при цьому виключити з числа власників її та двох рідних братів. На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частку в нерухомому майні бувшого колгоспного двору, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Путильського районного суду від 27.11.2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Селятинської сільської ради Вижницького району про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд колишнього члена колгоспного двору прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Щодо зустрічного позову зазначив, що в спірному будинку станом на 15 квітня 1991 року було зареєстровано та проживали семеро членів сім`ї, твердження [PERSON] про те, що проживало п`ятеро осіб є надуманим та суперечить матеріалам справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що спірний будинок відноситься до категорії колгоспних дворів, а тому підстав для успадкування всього майна позивачем немає. Враховуючи те, що позивач звертаючись до суду не вибрала вірний спосіб захисту, а тому відсутні правові підстави для задоволення первісного позову. Щодо зустрічних позовних вимог просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, від них до суду надійшли заяви, згідно яких позовні вимоги [PERSON] визнають. На частки в колгоспному дворі чи в спадковому майні вони не претендують та залишають їх своїй матері [PERSON] . Представник Селятинської сільської ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Частково задовольняючи первісні позовні вимоги [PERSON] до Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник частково надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 12.02.1970 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України /а.с.9/. Як видно з погосподарської книги з 1991 по 1995 роки господарство по [ADDRESS] в якому проживала сім`я [PERSON] , відносилось до суспільної групи колгоспного двору. Головою даного колгоспного двору до 1991 року, був [PERSON] /а.с.137-139/. Також як видно з даної погосподарської книги, станом на 15 квітня 1991 року в даному будинку були зареєстровані та проживали окрім голови двору [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх діти, а саме [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 із змінами, - спори стосовно майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями,\~що розташований\~по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/7 голові та членам колгоспного двору. Як видно з вище дослідженої погосподарської справи, а також згідно технічного паспорта на будинок розташований по [ADDRESS] загальною площею 117,80м.кв., житловою площею 63,60м.кв. /а.с.12-14,134-152/. Також як встановлено судом [INFO] [PERSON] помер, про що складено виконавчим комітетом Селятинської сільської ради відповідний актовий запис за №02 /а.с.7/. За життя [PERSON] право власності на спірний будинок чи на його частку не оформив, докази які б свідчили протилежне в матеріалах справи відсутні, а також позивачем та його представником не надавались. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] , порядок спадкування його майна регулюється нормами ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] за час свого життя, заповіту не склав. [PERSON] , яка була його дружиною (спадкоємцем першої черги) та на момент його смерті проживала та була зареєстрована з ним, успадкувала належну йому 1/7 частину житлового будинку /а.с.5/. Також як видно з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою до Путильської нотаріальної контори про прийняття спадщини. За результатом розгляду заяви державний нотаріус Кокарєва Н.М. постановою від 22.03.2017 року за №95/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії /а.с.11/. Дана відмова обґрунтована тим, що немає правовстановлюючих документів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що судом встановлено, що спірний будинок станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/7 голові та членам колгоспного двору, а тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно визнати за [PERSON] як спадкоємцем за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Щодо зустрічної позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Селятинської сільської ради Вижницького району про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд колишнього члена колгоспного двору то суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вище встановлено судом згідно з погосподарської книги з 1991 по 1995 роки господарство по [ADDRESS] в якому проживала сім`я [PERSON] , відносилось до суспільної групи колгоспного двору. Головою даного колгоспного двору до 1991 року, був [PERSON] /а.с.137-139/. Також як видно з даної погосподарської книги, станом на 15 квітня 1991 року в даному будинку були зареєстровані та проживали окрім голови двору [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх діти, а саме [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови N 3 від 2 березня 1973 р. "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 Цивільного кодексу. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя. Отже,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями,\~що розташований\~по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору належав на праві спільної власності в рівних частках, а саме по 1/7 голові та членам колгоспного двору. Заслухавши доводи сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial