Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей. Посилається на те, що вона із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.02.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 107. Від шлюбу з відповідачем народились діти \~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, сімейне насилля зі сторони відповідача. У них виявились різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 01 березня 2021 року. На примирення не згідна. Зазначає, що спільні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, а тому вона вимушена нести витрати, пов`язані із придбанням одягу, продуктів харчування та інше. Відповідач офіційно працевлаштований в МКП «Аварійно-диспетчерська служба-080» розмір доходу не відомий, інших осіб на утриманні не має. Просить суд розірвати шлюб із відповідачем та стягувати з відповідача на її\~ користь аліменти на утримання\~ неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2021 року до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання. Позивачка\~ в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, розірвати шлюб та стягнути аліменти. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.02.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 107 (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння та сварки. З 01 березня 2021 року сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство та між ними припинені шлюбні відносини. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розпаду сім`ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, на примирення сторони не згідні, в зв`язку з чим шлюб належить розірвати. Також судом встановлено, що в шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11-12). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№ 789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141\~СК\~України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150\~СК\~України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України «Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року,\~№3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач є\~працездатним та\~відповідно до\~ст.180\~СК України\~зобов`язанийутримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, так як [PERSON] є їх батьком та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно,\~але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 21.12.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved