Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою до Філія Чернігівська дирекція АТ «Укрпошта» про стягнення з відповідача відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 211,60 грн. та завданої моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач користувався послугами відповідача, проте останній надав їх не в повному обсязі та неналежним чином, в зв`язку з чим позивачеві була завдана матеріальна та моральна шкода. 10.12.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшли пояснення по справі, відповідно до яких заперечує проти задоволення позову в зв`язку з його необґрунтованістю. Суд своєю ухвалою від 29.10.2021 \~відкрив провадження\~у справі\~за позовною\~заявою [PERSON] до Філія Чернігівська дирекція АТ «Укрпошта» про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої ненаданням поштової послуги, розгляд справи ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] є інвалідом 2 групи, ветеран війни інвалід війни (а.с.20). 12.03.2021, 09.04.2021 позивач, користуючись послуга відповідача, здійснював поштові відправлення та замовив послугу СМС - повідомлення про вручення поштового відправлення, але смс повідомлення так і не отримав, дані обставини відповідач підтвердив (а.с.23,29-30,38-38). В подальшому щодо неотримання послуги позивач звертався письмово до відповідача, а саме, 02.04.2021 - до АТ «Укрпошта» (м. Київ), 04.05.2021 - до АТ «Укрпошта» (м.Київ), 27.07.2021 до ЧД АТ «Укрпошта», а також, 29.06.2021 до ТОВ «Водафон» щодо неотримання позивачем смс-повідомлення та 27.07.2021 до до ГУ Держпродспоживслужба щодо ненаданої позивачеві як споживачу послуги. Дані письмові звернення були направлені через відділення пошти та їх оплата здійснена позивачем на що вказують накладні та фіскальні чеки (а.с.10-13,21-22,24-28,32-37). Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна, особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що згідно наданих позивачем доказів у зв`язку з неналежним наданням відповідачем послуг, позивач був змушений звертатися до відповідача та третіх осіб щодо врегулювання даного питання, що спричинило понесення ним матеріальних витрат у вигляді оплати відправлення відповідних листів і така шкода становить 211,60 грн. Беручи до уваги вік позивача, стан його здоров`я, небажання відповідача добровільно вирішити ситуацію, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір завданої моральної шкоди становить 100 грн. За таких обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Оскільки позивач згідно Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial