Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

14.03.2022 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Державного підприємства «Одеський спеціальний Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та штрафу за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено і передано на розгляд судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 15.03.2022 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. Позивач в судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її - [PERSON] користь 67 452 грн. 54 коп, що складається з компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 46960,14 грн., штраф за порушення строків виплати заробітної плати працівникам у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати а сумі 19500 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,4 грн. [PERSON] пояснила, що з 1977 року вона перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Одеський спеціальний Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут» (ДП» СНДіПКІ»), з грудня 2013 року працює на посаді директора відокремленого структурного підрозділу «Випробувальний центр» ДП «СНДіПКІ», наказом №2 від 01.06.2021 року на [PERSON] покладені обов`язки бухгалтера-економіста ВСП «Випробувальний центр». Позивач доводить, що відповідач не виплатив їй заробітну плату за період січень2013 року - грудень 2013 року, грудень 2019 року, січень-березень 2020 року, квітень-червень 2021 року, що загалом складає 54560,12 грн. На обгрунтування своїх вимог позивач надала копію трудової книжки, судові накази Київського райсуду м. Одеси від 30.05.2013 року, від 06.01.2014 року, від 10.02.2022 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, довідку про поточну заборгованість підприємства по заробітній платі за період грудень 2019 року-червень 2021 року, довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, розрахунок розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Представник відповідача до суду не з`явився, відзив на позов не надав, заяв, клопотань на позов до суду не подав. Дослідивши надані позивачем докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок компенсації втрати доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Згідно із статями 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12. Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Надані позивачем докази, які не спростовані відповідачем, адміністрація підприємства до сьогодні затримує виплату заробітної плати [PERSON] за період роботи: грудень 2019 року, січень-березень 2020 року, квітень-червень 2021 року. Судовим наказом, виданим Київським райсудом м. Одеси 10.02.2022 року з ДП «СНДіПКІ» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі за вищевказаний період в загальній сумі 33772,67 коп. Суд перевірив надані позивачем розрахунок компенсації за період грудень 2019 року, січень-березень 2020 року, квітень-червень 2021 року і погодився з ним, тому як розрахунок виконано у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159. Розмір компенсації за вищевказаний період складає 3868,2 грн. і в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів за період невиплати заробітної плати за період січень-грудень 2013 року суд вважає не доведеними. Так, довідка про наявність заборгованості по заробітній платі за цей період відсутня. Судовими наказаними, виданими Київським райсудом м. Одеси 30.05.2013 року і 06.01.2014 року з ДП ««СНДіПКІ» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі за період з січня по квітень 2013 року і з липня 2013 року по листопад 2013 року. Доказів того, що [PERSON] отримані судові накази пред`являла до виконавчої служби для примусового виконання позивач не надала. Проведення санації підприємства не позбавляло позивача права на виконання судового наказу в примусовому порядку. До того ж, позивач не надала будь-яких доказів проведення санації на підприємстві, не зазначила його період. За таких обставин вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення штрафу за порушення трудового законодавства суд зазначає наступне. За порушення трудового законодавства та оплати праці передбачена дисциплінарна, адміністративна, фінансова та кримінальна відповідальність. Так, стаття 265 КЗпП України передбачає фінансову відповідальність підприємства або фізосіб-підприємців, якщо вони є роботодавцями, у вигляді штрафу, який нараховується за результатами перевірки органу Держпраці суб`єкта господарювання або роботодавця, якщо під час проведення такої перевірки встановлено ознаку порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення. Таким чином, позов [PERSON] в частині стягнення штрафу не містяться на вимогах Закону. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в сумі 992,4 грн.

Outcome: partial