Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] 13.09.2021 звернулась до суду з позовом до [PERSON] (третя особа: Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області) про визнання права власності на спадкове майно, згідно якого просить суд визнати за нею право на 2/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 22,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Позов мотивовано тим, що після державної реєстрації шлюбу своє дівоче прізвище " [PERSON] ", позивач змінила на прізвище чоловіка - " [PERSON]". Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . До одруження мати позивача мала прізвище " [PERSON] ". Бабусею позивача по матері є [PERSON] . Позивач вказує, що 27.05.2004 мати та бабуся шляхом приватизації кожна отримали у власність по 1/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 22,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.2004, виданим на підставі розпорядження органу приватизації №25 від 26.05.2004. Також, позивач стверджує в позові, що [INFO] померла її бабуся. На момент смерті бабуся та мати були зареєстровані й фактично проживали за однією адресою, а тому мати позивача фактично прийняла у спадщину 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала бабусі на момент смерті, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від спадщини. Крім того, позивач в позові зазначає, що: - [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] - [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим, для позивача, як спадкоємця за законом першої черги, відкрилася спадщина на 2/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 22,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , які належали її матері на момент смерті. Своєчасно звернувшись до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка отримала письмову відмову, та їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом. Відповідач [PERSON] у встановлений ухвалою строк не подав відзив на позов, в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи. Представник відповідача Чорноморської міської ради Одеської області 08.07.2021 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що даним спором інтереси Чорноморської міської ради не зачіпаються (а.с.24). ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 13.09.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.8). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.09.2021 відкрито провадження у справі (а.с.16-17). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.09.2021 від Чорноморської міської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи (а.с.18-19). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2021 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.62). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги позицію представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що після державної реєстрації шлюбу своє дівоче прізвище " [PERSON] " змінила на прізвище чоловіка - " [PERSON]", що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №122 від 07.04.2017. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським міським відділом РАЦС Одеської області, актовий запис №114 від 13.02.1990. До одруження мати позивача мала прізвище " [PERSON] ", що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00011535935 від 21.12.2012. Бабусею по матері позивача є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Новодвинським територіальним відділом агенції РАЦС Архангельської області, актовий запис №420 від 26.07.1967. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] шляхом приватизації кожний отримали у власність по 1/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 22,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.2004, виданим на підставі розпорядження органу приватизації №25 від 26.05.2004. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №205 від 05.04.2011. На момент смерті [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані й фактично проживали за однією адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 29.07.2015 та листом Відділу реєстрації обліку осіб Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 14.05.2018 №8-770. Вказані обставини дають підстави для висновку, що мати позивача [PERSON] фактично прийняла у спадщину 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала бабусі на момент смерті, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від спадщини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №137 від 13.02.2018. Звернувшись до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] отримала письмову відмову, та їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, що підтверджується повідомленням Чорноморської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.01.2019 №93/02-14. Згідно матеріалів спадкової справи №154/2018 відкритої після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась [PERSON] ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що позивач по справі є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським міським відділом РАЦС Одеської області, актовий запис №114 від 13.02.1990. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої, крім іншого входить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Факт наявності частини даного нерухомого майна померлій підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло, право власності не зареєстровано. У зв`язку з чим, для позивача, як спадкоємця за законом першої черги, відкрилася спадщина на 2/3 частини однокімнатної квартири загальною площею 22,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , які належали її матері на момент смерті. Своєчасно звернувшись до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка отримала письмову відмову, та їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, що підтверджується копією повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.01.2019 №93/02-14. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правовох позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Outcome: approved