Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (далі - позивач), через свого представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 30.11.2018 по 01.01.2021 в сумі 17452,68 грн; 3% річних в сумі 1246,40 грн; інфляційного збільшення в сумі 2625,32 грн, а також витрат за оплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує кошти за поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.10.2021, сума заборгованості складає 17452,68 грн, яка почала накопичуватись за період з 30.11.2018 по 01.10.2021, сума заборгованості, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача. Крім того, відповідачу нараховано 3% річних в сумі 1246,40 грн та інфляційне збільшення в сумі 2625,32 грн. Відповідач у добровільному порядку свою заборгованість не сплачує, чим порушує вимоги Типового договору в частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 04.02.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у №2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. З розрахунку заборгованості по абоненту №0100401060 судом встановлено, що відповідач за період з 01.12.2018 по 01.10.2021 має заборгованість в сумі 17452,68 грн. Сума заборгованості, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача. Відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, виходячи із розміру заборгованості в сумі 17452,68 грн; 3% річних в сумі 1246,40 грн; інфляційного збільшення в сумі 2625,32 грн. Згідно копії довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ "Вінницягаз Збут", вартість постачання природного газу за 1000 куб.м.: у грудні 2018 року становила 8548,92 грн; з січня 2019 року по квітень становила 8548,92 грн; у травні 8378,45 грн; у червні 7842,04 грн; у липні 7004,72 грн; у серпні 6734,60 грн; у вересні 6537,92 грн; у жовтні 6266,24 грн; у листопаді 7036,52 грн; у грудні 6271,08 грн; у січні 2020 року становила 5868,49 грн; у лютому 5005,03 грн; у березні 4326,07 грн; у квітні 3712,30 грн; у травні 2948,13 грн; у червні 2783,99 грн; у липні 2974,95 грн; у серпні 4499,99 грн; у вересні 5499,99 грн; у жовтні 6682,77 грн; за період з листопада по грудень 2020 року 8854,55 грн; з січня по квітень 2021 року 6099,00 грн; з квітня 2021 року по вересень 2021 року - 7099,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач у добровільному порядку свою заборгованість не сплачує, чим порушує вимоги Типового договору в частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі. Разом з тим, відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 04.02.2022, не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростувала доводи позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Разом з тим, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу, в даному судовому процесі необхідно було довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин між сторонами на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у №2500 та невиконання відповідачем взятих на себе за типовим договором зобов`язань, з помісячними цінами на природний газ для населення по ТОВ "Вінницягаз Збут", а також розмір утвореної заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази. Суд, оцінюючи надані суду представником позивача докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 89 ЦПК України, згідно з положеннями ст.ст. 77-80 цього ж Кодексу вважає надані докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом було встановлено, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у №2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Як визначено в ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 641-642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує кошти за поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.10.2021, сума заборгованості складає 17452,68 грн, яка почала накопичуватись за період з 30.11.2018 по 01.10.2021. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст.11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем відповідач має заборгованість в сумі 17452,68 грн; 3% річних в сумі 1246,40 грн; інфляційного збільшення в сумі 2625,32 грн. Також суду було надано копію довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ "Вінницягаз Збут". Однак, відповідач не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростувала зазначені розрахунки позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається зі змісту ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом є встановленим, що відповідачем було порушено обов`язок оплати за постачу природного газу, внаслідок чого в неї утворилася утворилась заборгованість. Оскільки факт виконання умов Типового договору відповідачем не підтверджено, то право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового процесу судом не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 30.11.2018 по 01.01.2021 в сумі 17452,68 грн; 3% річних в сумі 1246,40 грн; інфляційного збільшення в сумі 2625,32 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved