Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

18 січня 2022 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Тростянецькому міжрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області. За час спільного проживання, у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Дитина знаходиться біля позивачки, повністю на її утриманні. В даний час сторони перестали проживати спільно. Причиною цьому є неправильна поведінка відповідача. Сім`я фактично розпалася. В ній створилися неможливі умови для спільного проживання. Постійні сварки зруйнували їх почуття і позивач вважає, що сім`я існує тільки формально. У неї з відповідачем абсолютно різні погляди на життя та спільне проживання. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе та подальше збереження сім`ї є недоцільним. Враховуючи наведені вище обставини позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 28 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала та просила задоволити. Додатково зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 09.03.2022 подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 25.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Тростянецькому міжрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, за актовим записом №6. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач в заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинені, примирення неможливе, сторони проживають окремо. В свою чергу, відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказані положення суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Однак, враховуючи що позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, суд вважає, що судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved