Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши, що працює в АТ "Коростенський кар`єр" і являється потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи та користується пільгами і доплатами, які йому надано відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На даний час його право на щомісячну доплату до заробітної плати у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченої Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік та ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обмежується відповідачем. Він звернувся до відповідача про нарахування та виплату йому доплати до заробітної плати у відповідності до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідачем на його звернення була надана довідка, з якої вбачається, що доплата до заробітної плати передбачена ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому не нараховувалась та не виплачувалась. Він працює та проживає в м.Коростень Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесено до зон радіологічного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячне підвищення до заробітної плати у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Підпунктом 7 пункту 4 розділу 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76/-VІІІ, який набрав чинності з січня 2015 року, статтю 31, 37, 39 та 45 включено. Однак, згідно рішення Конституційного Суду №6-р/2018 від 17.07.2018 р. підпункт 7 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Таким чином, рішенням Конституційного Суду з 17.07.2018 року відновлено дію ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто остання з 17 липня 2018 року є чинною, а її норми підлягають застосуванню без будь-яких обмежень. Просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату доплати за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру 2-х мінімальних заробітних плат, встановлених Законом про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно з 12.01.2018 року. У справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки підприємство не нараховує та не вилачує робітниками вказані виплати. Позивачем надано відповідь на відзив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЄС 3 категорії, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] від 31.03.1993 року. З довідки №28 від 29.12.2021 року слідує, що [PERSON] працює в АТ "Коростенський кар`єр" та проживає в м.Коростень Житомирської області, про що свідчить відмітка про реєстрацію в паспорті. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, м.Коростень Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII). Предметом спору є ненарахування та невиплата доплати до заробітної плати, що передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи". Доплата, визначена статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не є складовою заробітної плати та не є заробітною платою за особливі умови праці, що включає в себе компенсаційні виплати на відповідний рік, а є соціальною гарантією. Відповідно до п.4 пп.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (у редакції Постанови КМУ №759 від 26.10.2016) виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, доплата особам, які працюють у зоні відчуження, відповідно до статті 39 Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян. Таким чином, у відповідача відсутній обов`язок щодо нарахування та виплати доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення. Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 не містить застережень щодо порядку застосування статті 39 Закону №796-ХІІ. За таких обставин відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачеві доплати до заробітної плати, встановленої статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed