Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Представник позивача-адвокат Цирулевський Р.О. звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю „БУДИНОК КОМФОРТУ" заборгованість за Договором № 1144191224009 оренди майна з правом викупу від 24.12.2019 в розмірі 164 765,80 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2019 року між сторонами був укладений Договір № 1144191224009 оренди майна з правом викупу, відповідно до умов якого позивач ТОВ „БУДИНОК КОМФОРТУ" (орендодавець) передав відповідачу [PERSON] (орендар) в строкове володіння та користування майно, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди, а орендар зобов`язався його прийняти та вносити щомісячну орендну плату в розмірі 3329,00 грн. Також між сторонами був підписаний Додаток 1 до Договору, яким встановлено графік здійснення щомісячних платежів та визначена остання дата платежу 24.12.2020. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме передав відповідачу майно у тимчасове користування, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі товару від 24.12.2019. Однак, у порушення вказаних умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, а саме починаючи з дати укладення договору та отримання майна не здійснив жодного платежу, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 39948,00 грн. Разом з цим, умовами договору передбачено відповідальність у разі не здійснення орендної плати. 01.12.2020 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про припинення договору з 24.12.2020 та про необхідність сплатити загальну вартість об`єкту оренди. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 27.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження на 15.02.2022. Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 11.03.2022. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, у поданій до суду письмовій заяві просили розглянути справу без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу вимог частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 24.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю „БУДИНОК КОМФОРТУ" (орендодавець) та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 1144191224009 оренди майна з правом викупу. Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому Договорі (надалі - об`єкт оренди), з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених цим Договором, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату (а.с. 9). Пунктом 5.1 Договору визначено, що сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого сторонами у додатку до цього Договору. Відповідно до Додатку 1 до Договору оренди майна з правом викупу встановлено дані щодо об`єкту оренди, його вартість, розмір щомісячного платежу. Так, пунктом 1 Додатку 1 сторони згідно з пунктами 1.2, 1.3 та 4.1 Договору погодили дані щодо об`єкта оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу, а саме: найменування об`єкту оренди: LCDtv55" LG55UM7100PLB; вартість включаючи ПДВ (грн.): 39948,00 грн., строк оренди: 12 місяців, щомісячний платіж 3329,00 грн (а.с. 13). Пунктом 2 Додатку 1 встановлено графік здійснення щомісячних платежів з урахуванням щомісячного строку оренди, остання дата платежу визначена 24.12.2020. Відповідно до п. 8.4 Договору за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 (сімдесят п`ять) гривень за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3 % (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50 % (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим Договором. Пунктом 8.5 Договору визначено, що у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настане раніше), орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язується сплатити вже нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди, визначеною відповідно до п. 1.3 цього Договору, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною відповідно до п. 1.3 цього Договору, або повернути об`єкт оренди. За умовами п. 6.4.6 Договору, у разі припинення цього Договору, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, у якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення (а.с. 10). Відповідачем умови договору не виконано. З моменту укладення договору відповідачем не сплачено жодний платіж, що передбачений графіком здійснення щомісячних орендних платежів. 01.12.2020 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про припинення договору та про необхідність сплатити до 24.12.2020 загальну вартість об`єкту оренди (а.с.15). Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статтею 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За умовами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду України № 6-49цс12 від 06.06.2012 та № 6-59цс13 від 30.10.2013, аналіз правових норм, зокрема ст.ст. 536, 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. На відміну від процентів як плати за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 14-446цс18. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, а також неустойки та штрафу, що передбачені умовами Договору № 1144191224009 оренди майна з правом викупу від 24.12.2019. Згідно розрахунку наданого позивачем загальна сума боргу складає 39 948,00 грн., неустойка - 79 896,00 грн., штраф - 19 974,00 грн., пеня - 19 974,00 грн., інфляційне збільшення - 3 738,80 грн. та 3 % річних - 1 198,37 грн. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Між сторонами дійсно виникли правовідносини починаючи з 24.12.2019, що підтверджується укладеним Договором № 1144191224009 оренди майна з правом викупу, додатком 1 до Договором оренди майна з правом викупу № 1144191224009 від 24.12.2019 та актом приймання-передачі товару № 1144191224009 від 24.12.2019. Беручи до уваги, що починаючи з дати укладення договору та отримання майна відповідач не здійснив жодного платежу, то в нього виникла заборгованість в розмірі 39948,00 грн. (3329 грн. х 12 місяців = 39948,00, де 3329 грн - розмір щомісячного платежу; 12 - період несплати). Умовами договору передбачено та узгоджено між сторонами відповідальність за порушення зобов`язань. Своїм підписом відповідач погодився на виконання умов договору без будь-яких застережень. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідач не спростував та не довів, що умови договору виконувались ним належним чином. Жодних пояснень чи письмових доказів, у зв`язку з неможливістю виконання відповідачем умов договору, в зв`язку з чим виникло б право на зменшення пені та неустойки до суду подано не було. При цьому, після здійсненого судом перерахунку за допомогою калькулятора «Ліги Закон» розмір інфляційних втрат склав 1994,34 грн., а 3 (три) % річних -1201,79 грн. Інші види штрафних санкцій позивачем розраховано вірно. Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В силу частини 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що ним виконувались умови Договору № 1144191224009 оренди майна з правом викупу. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню й з відповідача на користь позивача необхідно стягнути загальну суму боргу в розмірі 162 988, 13 грн., з яких основна сума боргу становить 39 948,00 грн., неустойка - 79 896,00 грн., штраф - 19 974,00 грн., пеня - 19 974,00 грн., інфляційні втрати - 1994,34 грн. та 3 % річних - 1201,79 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial