Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

[PERSON] 06.01.2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] і доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частини від усіх доходів батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до положень\~ст.33 ЦПК України\~справу розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 02.02.2022 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. Сторони до суду не з`явились, заяв, клопотань, пояснень (відзиву) за позовом не надали. Вивчивши надані до позову документи, суд встановив: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2013 року, актовий запис про реєстрацію шлюбу №88, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] і доньку [PERSON] , [INFO] . Сім`я між сторонами розпалась, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету з вересня 2021 року. Як стверджує позивачка відповідач вигнав її разом з дітьми з квартири, що придбана у шлюбі, тому вона змушена винаймати квартиру. Після припинення шлюбних стосунків між сторонами, діти залишилась проживати з матір`ю, проти чого батько не заперечував. Сторона позивача доводить, що увесь цей час батько не займався вихованням та утриманням дітей, не цікавився їх життям. Позивачка у місті Одесі проживає з 2020 року разом з малолітніми дітьми, що підтверджується довідкою №5106-5000270473 від 20 лютого 2020 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] . Позивач посилається на відсутність матеріальної можливості самостійно забезпечити належне утримання дітей і вимагає стягнути з батька аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частки від доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.01.2022 року до досягнення сина - [PERSON] повноліття - до [INFO] , далі - у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів батька, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття [INFO] . Сторона позивача зазначає, що відповідач є працездатною особою та інших утриманців не має. Дослідивши надані докази і наведені позивачем доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При вирішенні спору суд має виходити з положень\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2\~ст.59 Закону України "Про освіту"\~на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України\~визначає «батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2\~ст.181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною другою та третьою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3\~ст.181 СК України. У даному випадку позивач вимагає стягнути аліменти у частці від доходу батька і суд визначає розмір аліментів у частці від доходу батька в розмірі 1\\3 частини, але не менше, як 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини. Згідно зі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць

Outcome: approved