Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

05 січня 2022 року ТОВ «Фінфорс» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що 31.03.2021 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , уклало електронний кредитний договір «1320879-А» за яким розмір кредиту складає 4000,00 гривень з процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Строк кредиту становить з 31.03.2021 року по 29.04.2021 року включно. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] , кредит у розмірі, встановленому договором. За двома додатковими угодами позивач та відповідач продовжували строк користування кредитом, змінювали розмір процентної ставки та графік платежів. За останньою додатковою угодою №2 від 13.05.2021 року строк користування кредитом становив 25 календарних днів з 14.05.2021 року по 07.06.2021 року включно, однак [PERSON] , взяті на себе зобов`язання не виконав. Угоду щодо пролонгації угоди відповідач не уклав, у зв`язку з чим було автоматично пролонговано кредитний договір на 20 календарних днів до 27.06.2021 року та підвищена процентна ставка до 2,99%. Станом на 27.06.2021 року [PERSON] , частково виконав грошові зобов`язання та сплатив за кредитним договором 1313,40 гривень в рахунок погашення нарахованих процентів, а заборгованість та тілом кредиту та нарахованих процентів складає 10571,00 гривень. 14.07.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем був укладений договір факторингу, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» передало, а позивач отримав в розпорядження право грошової вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафів, пені та інші платежі. Позивачем було направлено [PERSON] , на електронну адресу повідомлення про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги, втім всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінфорс» зазначену вище заборгованість та судові витрати. Позивач не заперечував проти винесення заочного рішення судом, у разі неявки відповідачів. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 14.02.2022 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, у встановлений законом порядок. Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, відповідачі отримали матеріали позову, ухвалу про відкриття провадження 02.03.2022 року. Відзив на позов на адресу суду не надходив. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження укладення кредитного договору «1320879-А» від 31.03.2021 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] мається електронний підпис відповідачем (f24898), який містить серед іншого умови графіку платежів, порядок нарахування процентів, повернення кредиту. Крім цього згідно паспорту кредиту, наданого та підписаного шляхом накладання електронного цифрового підпису (f24898) позивачем надано інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та стосовно процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Згідно довідки з рахунку ТОВ «СС Лоун» проведено фінансову операцію за якою [PERSON] як одержувач, отримав кошти в сумі 4000,00 гривень. Додаткові угоди №1 та №2 до кредитного договору №1320879-А від 13.05.2021 року, які підписані відповідачем шляхом накладання електронного цифрового підпису свідчать про авто пролонгацію зазначеного договору. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Підписавши даний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН». Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом. При реєстрації на сайті ТОВ «СС ЛОУН» для відповідача був згенерований цифровий підпис. Надалі у правовідносинах сторони підписували всі документи, в тому числі і кредитний договір, виключно цифровим підписом. Тому саме підписання документів цифровим підписом, і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту. Правила надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. За таких обставин суд вважає, що кредитний договір «1320879-А» був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 14.07.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем був укладений договір факторингу №40071779-111, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» передало, а позивач отримав в розпорядження право грошової вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафів, пені та інші платежі. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно витягу з Реєстру прав грошових вимог до договору факторингу №40071779-111 від 14.07.2021 року клієнт відступає факторові право грошової вимого до боржника [PERSON] . Розмір фінансового активу складає 10571,00 гривень. Станом на 29.11.2021 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором №1320879-А від 31.03.2021 року у розмірі 10571,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень - тіло кредиту та 6571,00 гривень - проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно договору про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року ТОВ «Фінсфорс» уклало з адвокатським бюро «Олександра Шкребтієнка» договір про надання професійної правової (правничої) допомоги. За переліком послуг, наданими останніми позивачу, вбачаються витрати ТОВ «Фінфорс» в сумі 5500,00 гривень у якості гонорару (винагороди) виконавця, що підлягають сплаті. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved