Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вказує, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 29.09.2003р. виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради, заявник є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] належать земельні ділянки : площею 1200 кв.м. обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (державний акт ЯГ №071620), площею 2193 кв.м. для ведення особистого селянського господарства (державний акт ЯГ №071656), площею 3667 для ведення особистого селянського господарства (державний акт ЯГ №071621).Однак, в написанні імені заявника (власника) в даних документах було допущено помилку: замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ".Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] " [PERSON] " (російською мовою) народився [INFO] в с.Хотинь Соснівського району Ровенської області.Однак, як в паспорті [NUMBER] від 28.01.1999р., так і в паспорті [NUMBER] від 16.11.2010р. ім`я заявника вказано за правилами звичайного буквенного перекладу із російської мови, а саме - " [PERSON] ".Поруч з цим в облікових даних Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області прізвище, ім`я та по батькові заявника вказувалось як " [PERSON] "(виписка із погосподарської книги с.Бистричі від 02.07.2003р. №2565). Тому через це Свідоцтво про право власності на належний заявнику житловий будинок в [ADDRESS] , а також державні акти на право власності на земельні ділянки помилково були видані саме на ім`я " [PERSON] ". ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 16 лютого 2022 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився - подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без представника, не заперечує щодо задоволення заяви. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 29.09.2003р. виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради, заявник є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] належать земельні ділянки : площею 1200 кв.м. обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (державний акт ЯГ №071620), площею 2193 кв.м. для ведення особистого селянського господарства (державний акт ЯГ №071656), площею 3667 для ведення особистого селянського господарства (державний акт ЯГ №071621). Однак, в написанні імені заявника (власника) в даних документах було допущено помилку: замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] " [PERSON] " (російською мовою) народився [INFO] в с.Хотинь Соснівського району Ровенської області. Однак, як в паспорті [NUMBER] від 28.01.1999р., так і в паспорті [NUMBER] від 16.11.2010р. ім`я заявника вказано за правилами звичайного буквенного перекладу із російської мови, а саме - " [PERSON] ". Поруч з цим в облікових даних Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області прізвище, ім`я та по батькові заявника вказувалось як " [PERSON] "(виписка із погосподарської книги с.Бистричі від 02.07.2003р. №2565). Тому через це Свідоцтво про право власності на належний заявнику житловий будинок в [ADDRESS] , а також державні акти на право власності на земельні ділянки помилково були видані саме на ім`я " [PERSON] ". Факт належності Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2003р., державних актів на право власності на земельну ділянку ЯГ №071620, ЯГ №071621, ЯГ №071656 саме [PERSON] підтверджується: Паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 16.11.2010р.; Свідоцтвом про народження [NUMBER] ; Випискою із погосподарської книги, виданої Бистрицькою сільською радою 02.07.2003р. за №2565; Випискою із погосподарської книги, виданої старостою старостинського округу №3 (с.Бистричі) Березнівської міської ради 12.01.2022р. за №31; Довідкою старости старостинського округу №3 (с.Бистричі) Березнівської міської ради 12.01.2022р. за №32; Листом Управління ДМСУ в Рівненській області від 28.01.2022р. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по баткові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved