Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

У квітні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] (далі-Позтвач) до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Відповідач), в якому просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського рахунку № [NUMBER] у розмірі 36 862 (тридцять шість тисяч вісімсот шістдесят два) долари США 68 центів. Судові витрати просив стягнути з відповідача. За наведених обставин 13.04.2020 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (загального) провадження ( а.с. 20). 26.06.2020 року представник відповідача подала до суду оригінал витягу з електронного додатку ( а.с.23-25). 26.06.2020 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких було укладено договір банківського рахунку шляхом оформлення та видачі платіжної картки з позивачем. Крім того, зазначила, що банк виявив наявність факту переведення боргу за договором, який є предметом спору у даній справі, з Первісного боржника за зобов`язанням - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Нового боржника - ТОВ « Фінансова компанія «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014 р. Внаслідок вище викладено, вказала, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей час не несе зобов`язань за таким договором, а ТОВ « Фінансова компанія «Фінілон» є новим боржником за даним договором. Разом з відзивом представник відповідача подала заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача - ТОВ « Фінансова компанія «Фінілон» (а.с.26-43). 26.06.2020 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача - ТОВ « Фінансова компанія «Фінілон» (а.с. 44). 30.07.2020 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій наголосила, що позивач не надавав згоди відносно переведення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ТОВ « Фінансова компанія «Фінілон» боргу, тому твердження Відповідача про те, що переведення боргу Банком було здійснено зі згоди вкладника - [PERSON] є хибним (а.с.48-51). 13.01.2022 року представник позивача подала до суду письмові пояснення (а.с.87-90). 13.01.2022 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.94). Під час розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся в порядку встановленому ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Водночас, за змістом ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк) укладено договір банківського рахунку шляхом оформлення та видачі платіжної картки «Золота Картка Моряка» № [NUMBER] (а.с.9). Крім того, в судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що грошові кошти були внесені відповідно до наведеного договору. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений вказаний договір банківського рахунку. Довідкою від 21.11.2019 року № 1425 виданої виконавчим директором «Марлоу Навігейшн Україна» Хлопковим С.І. підтверджено, що Позивач працював на суднах компанії «Марлоу Навігейшн Україна» та з 2010 року вказаною компанією Позивачу надавалися посередницькі послуги з працевлаштування на суднах іноземних судновласників (а.с.8). Так, відповідно до довідки № 16553911 від 10.05.2014 року на карті № [NUMBER] загальна сума коштів внесених на рахунок становить 36 862, 68 доларів США (а.с.7). Відповідно до надісланих Позивачу компанією «Марлоу Навігейшн КО. ЛТД» офіційних, заврених печаткою підтвердження грошових переказів СВІФТ до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на особисту картку [PERSON] № [NUMBER] заробітної плати на загальну суму 36 862, 68 доларів США, з яких: 17 783, 07 доларів США остаточна заробітна плата за лютий 2014 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700,00 доларів США щомісячний оклад за жовтень 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700,00 доларів США щомісячний оклад за вересень 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700,00 доларів США щомісячний оклад за листопад 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700,00 доларів США щомісячний оклад за грудень 2013 рік, морське судно Вестерботтен ( а.с.10-15). Квитанція Сбербанку Росії від 20.04.2014 року підтверджує наявність загальної суми коштів на рахунку відповідно банківської картки № [NUMBER] , а саме: 36 862,68 доларів США ( а.с.4). Квитанція Сбербанку Росії від 01.03.2016 року та 27.06.2016 року підтверджує наявність загальної суми коштів на рахунку відповідно банківської картки № [NUMBER] , а саме: 2 744 458,46 рублів, що на той момент були еквівалентні курсу та становили 36 862,68 доларів США (а.с.4). 05.08.2019 року Позивачем була направлена заява до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розторгнення всіх депозитних договорів і карток укладених між [PERSON] , та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Серед перелічених карток, була й картка моряка № [NUMBER] ( а.с.5). Так відповідно до листа №20.1.0.0.0/7-190811/210 від 04.09.2019 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив Позивача про неможливість виконання вимог останнього, а саме розторгнення договорів, карток та повернення коштів ( а.с.6). Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У письмові формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою ( п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Так ст. 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено в ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно до п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11. 2003 р. № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Операції за рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Інструкцією № 492, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 р. № 137 (зі змінами) (далі-Положення), та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до п. 4.14 Положення емітенти платіжних карток зобов`язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами. Таким чином, аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що наявність банківської картки до банківського рахунку та надання володільцем такого рахунку виписки про рух коштів та його картрахунках за операціями слугує доказом укладення такого договору. Отже, довідкою про банківські операції від 10.05.2014 року №16553911 та відповідно до надісланих [PERSON] компанією «Марлоу Навігейшн КО. ЛТД» офіційних, завірених печаткою підтвердження грошових переказів СВІФТ до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на особисту карту [PERSON] № [NUMBER] заробітної плати підтверджують наявність рахунку та грошей у ПА КБ «ПРИВАТЮАНК» на загальну суму 36 862,68 доларів США. Що стосується посилань відповідача на те, що АТ КБ «Приватбанк» не несе зобов`язань за спірним договором, оскільки уклав з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, то слід зазначити наступне. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу (стаття 521 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Таким чином, посилання відповідача про відсутність заперечень позивача щодо переведення боргу та взагалі можливості укладення договору переведення боргу у такий спосіб суперечить вимогам чинного законодавства. Твердження представника відповідача, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон», оскільки останнє на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 замість АТ КБ «Приватбанк» стало боржником за депозитними договорами, укладеними сторонами, суд відхиляє, оскільки позивачем не ставилось питання про заміну неналежного відповідача на належного відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, а таке право надано лише позивачу. За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, стаття 1074 ЦК України встановлює вичерпний перелік підстав, за яких допускається обмеження банком прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, та, зокрема, відсилає на інші спеціальні норми, що регулюють підстави та строки застосування таких обмежень. Як встановлено при розгляді справи, у Банку відсутні мотиви обмежити клієнта розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження сплати вказаних коштів. Таким чином вимога [PERSON] про стягнення коштів за договором банківського рахунку є обґрунтованою, тому її слід задовольнити з підстав викладених в мотивувальній частині. Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в дохід держави. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 10 510 ( десять тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved