Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їхніх спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Вказує, що між сторонами на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей, тому просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у твердівй грошовій сумі у розмірі по 3 000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Андрухович В.Й. на адресу суду скерував відзив, в якому зазначено про часткове визнання позовних вимог про стягнення аліментів - в розмірі по 1 309 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття з тих мотивів, що позивачкою не надано доказів, які б свідчили про матеріальне становище відповідача та спроможність сплачувати аліменти у заявленою нею розмірі. Зазначає, що [PERSON] не має постійного місця роботи та заробітку, отримаує мінливий та нестабільний дохід. Разом із доповненням до відзиву додано заяву про часткове визнання позову про стягнення аліментів у збільшеному розмірі - по 1 800 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення їхнього повноліття. Витрати на правову допомогу також визнано частково, у розмірі 1 000 грн, в іншій частині просить відмовити у зв`язку із завищенням цього розміру та намаганням позивачки безпідставно збагатитися. Просить справу розгляну за відсутності позивача та його представника. Представником позивачки адвокатом Мельником Ю. подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відсутність постійного місця роботи у [PERSON] та перебування на його утримання непрацездатної матері не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє від обов`язку утримувати неповнолітню дитину до її повноліття, батьком якої він є. Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником будинку в с.Погорилівка Чернівецького район у Чернівецької області, земельних ділянок розміром 0,2172 га та 1,1321 га, останню здає в оренду. Враховуючи вищенаведене просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У запереченні на відповіді на відзив адвокат Андрухович В.Й. частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів - в розмірі по 1 309 грн на кожну дитину щомісячно, але в судовому засіданні уточнив та заявив про визнання розміру аліментів на суму 1800 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Витрати на правову допомогу також визнає частково у розмірі 1 000 грн, в іншій частині просить відмовити у зв`язку із завищенням цього розміру та намаганням позивачки безпідставно збагатитися. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області № 716/414/21 від 19.04.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до довідки № 890 від 01.11.2021 року, виданої Шипинецьким старостинським округом №4 виконавчого комітету Кіцманської міської ради, [PERSON] та її малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] з 07.07.2021 року спільно проживають без реєстрації в [ADDRESS] в домогосподарстві, яке належить сестрі позивачки [PERSON] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2172 га, житлового будинку площею 34 кв.м та земельної ділянки площею 1,1321 га. Довідкою Погорілівського закладу дошкільної освіти від 17.02.2022 року підтверджено факт відвідування [PERSON] , [INFO] , цього закладу з 10.08.2016 року по 30.06.2020 року. З довідок Погорілівського закладу загальної освіти від 22.02.2022 року слідує, що [PERSON] навчалася в закладі загальної середньої освіти з 01.09.2020 року по 28.05.2021 року, а [PERSON] - з 01.09.2016 року по 28.05.2021 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 Сімейого Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Оскільки малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом не встановлено, що відповідач має сталий заробіток, що він є непрацездатним та що має інших утриманців, а також не встановлено, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи викладене, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дитини відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі по 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення їхнього повноліття, і такий розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 10.01.2022 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту третього частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу, враховуючи характер виконаної представником позивачки адвокатом Мельником Ю.В. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, зважаючи на клопотання представника відповідача про їх зменшення через очевидну завищену вартість, суд вважає доведеними витрати на правничу допомогу позивачки у розмірі 2000 грн., що включає підготовку позовної заяви та участь в одному судовому засіданні. Враховуючи наведене, ст.ст.84, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial