Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

23.11.2021 року ТОВ «Фінфорс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2020 року між ТОВ «СС Лоун» та відповідачкою по справі було укладено електронний кредитний договір, на підставі якого остання отримала кредит в сумі 3500,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. В період з 24.12.2020 року по 03.06.2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «СС Лоун» додаткові угоди № № 1-7 до кредитного договору, з угодами щодо автопролонгації, якими сторони щоразу продовжували строк користування кредитом. Відповідно до останньої додаткової угоди № 7 від 03.06.2021 року до кредитного договору сторони домовилися про продовження строку користування кредитом на 15 календарних днів, з 04.06.2021 року по 18.06.2021 року включно. В період продовження строку дії кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,8% в день. У встановлений термін відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим строк користування кредитом було авто пролонговано на 20 календарних днів до 08.07.2021 року. Станом на 08.07.2021 року відповідачка виконала свої зобов`язання частково, сплатила 11264,75 грн. в рахунок погашення нарахованих відсотків. 21.07.2021 року у зв`язку з невиконання відповідачкою своїх зобов`язань між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 40071779-112, згідно з умовами якого ТОВ «СС Лоун» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на 29.10.2021 року заборгованість відповідачки за кредитним договором перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 3500,00 грн. за тілом кредиту та 6674,50 грн. за нарахованими відсотками-пенею, а тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором «1125139-А» від 25.11.2020 року в сумі 10174,50 грн. та 7770,00 грн. судових витрат по справі, що складаються з 2270,00 грн. судового збору, 5500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.12.2021 року відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги просив задовольнити повністю. В разі неявки відповідачки просив провести заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечення проти позову та докази по справі також не подала. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 25.11.2021 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір «1125139-А» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та на підставі правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», що розміщені у вільному доступі на Веб-сайті www.ccloan.ua. Згідно п.п. 2.5, 2.6 вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит в сумі 3500,00 грн. з фіксованою процентною ставкою та кінцевою датою повернення кредиту 24.12.2020 року. За користування кредитом відповідачка сплачує позивачу проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 3,65%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі чи отримання кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Згідно графіку платежів загальна сума, що підлягає сплаті з урахування процентів за користування кредитом станом на 24.12.2020 року складає 3510,50 грн. В період з 24.12.2020 року по 03.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» укладено ряд додаткових угод до кредитного договору № 1125139-А щодо автопролонгації строку користування кредитом, згідно яких кінцевий термін повернення кредитних коштів було продовжено, а проценти за користування кредитом збільшено. Останньою додатковою угодою від 03.06.2021 року строк дії кредитного договору було продовжено до 08.07.2021 року з кінцевою сумою повернення 10174,50 грн., що складається з суми кредиту 3500,00 грн. та 6674,50 грн. процентів за користування кредитом. Станом на 08.07.2021 року відповідачка частково виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а саме сплатила 11264,75 грн. в погашення нарахованих процентів в зв`язку з чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «СС Лоун» в розмірі 3500,00 - тіло кредиту та 6674,50 грн. - нараховані проценти. 21.07.2021 року у зв`язку з невиконання відповідачкою своїх зобов`язань між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 40071779-112, згідно з умовами якого ТОВ «СС Лоун» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором. Як слідує з матеріалів справи, представником позивача надано до суду довідку від 21.07.2021 року за кредитним договором №1125139-А від 25.11.2020 року, згідно якої ТОВ «СС Лоун» здійснено розрахунок процентів, визначено загальну заборгованість на кінцеву дату повернення кредиту та сплачені відповідачкою проценти. В зв`язку з викладеним станом на 21.07.2021 року за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму 10174,50 грн. та складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 3500,00 грн.; - заборгованості за простроченими відсотками - 6674,50 грн. Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору № 1125139-А від 25.11.2020 року позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти у строки, зазначені у цьому договорі та відповідних додаткових угодах до нього. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 10174,50 грн. підлягають повному задоволенню. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 2270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 01.03.2021 року (а.с. 99-100), додаток до вказаного договору від 06.10.2021 року (а.с. 101), платіжне доручення № 1519 від 12.10.2021 року про оплату послуг адвоката по договору про надання правової допомоги б/н від 01.03.2021 року в сумі 5500,00 грн. (а.с. 104), із яких слідує, що позивачем сплачено 5500,00 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу. Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 5500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору в сумі 2270,00 грн., підлягають відшкодуванню відповідачкою у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 105). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved