Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 4. [PERSON] є батьком її малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , а також відповідача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, зокрема і майнові права на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6472 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. За життя [PERSON] не скористався правом, передбаченим ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, і не залишив розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких обставин у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом. З метою реалізації законного права своїх малолітніх дітей на отримання спадщини вона звернулася до Погребищенчької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в інтересах малолітніх дітей та надала всі наявні документи, що підтверджують право померлого [PERSON] на вказану земельну ділянку. Проте, нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у їй видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що відповідно до підпункту 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки позивачка [PERSON] надала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044183, яким за життя [PERSON] згідно рішення 1 сесії 24 скликання Саражинецької сільської ради народних депутатів від 12.04.2002 року передалася у приватну власність земельна ділянка площею 3,6472 га, з порушенням чинного законодавства, так як згідно ст. 122 Земельного кодексу України державний акт на право приватної власності на землю повинен був бути виданий Погребищенською РДА на підставі її розпорядження, то зазначене питання, на думку нотаріуса, має вирішується в судовому порядку. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.1216, 1218, 1233, 1268 ЦК України, просить: -визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6472 га, що знаходиться за межами населеного пункту, на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044183 від 27.09.2002 року належала [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6472 га, що знаходиться за межами населеного пункту, на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044183 від 27.09.2002 року належала [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Царківський О.Ю. просив суд розгляд справи провести без участі позивачки [PERSON] та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи без участі позивачки, позовні вимоги не визнав. Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] за актовим записом № 4, виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 26.01.2021 року (а.с. 11). На день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 24.03.2021 року № 20-08 (а.с. 15). Згідно довідки виконавчого комітету Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області від 07.09.2020 року № 965 [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з ним проживали [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н. (а.с. 64). [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13, 14). Факт батьківства [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 року (а.с. 17-18). Крім зазначених малолітніх дітей померлий [PERSON] також є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 53). За життя [PERSON] на підставі рішення 1 сесії 24 скликання Саражинецької сільської ради народних депутатів від 12.04.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6472 га, розташовану на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044183, виданим 27.09.2002 року Саражинецькою сільською радою (а.с. 16). Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.09.2020 року №НВ-0520125202020 вищезазначена земельна ділянка, кадастровий номер 0523485200:03:002:0054, належить на праві власності [PERSON] (а.с.19). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 05.08.2020 державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 277/2020 (а.с. 48-67). Із матеріалів спадкової справи № 277/2020 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця, як спадкоємець за законом першої черги, шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 51). Позивачка [PERSON] у встановлений законом строк також подала відповідну заяву про прийняття спадщини до Погребищенської державної нотаріальної контори в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи 29.01.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці було відмовлено у видачі на ім`я її малолітніх дітей свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у зв`язку з тим, що нотаріусу було пред`явлено документ, який посвідчує право власності померлого [PERSON] на зазначену ділянку з порушенням чинного законодавства, так як вказаний документ мав бути виданий Погребищенською РДА на підставі її розпорядження (а.с. 12). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. В ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України регламентовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу положень ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд ураховує, що відповідно до п.12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції, діючій станом на час видачі державного акта на право власності на землю) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах несених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. З огляду на викладене державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044183 на ім`я [PERSON] у 2002 році мав бути виданий Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області. Разом із цим, відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст.30 цього Закону унормовано, що інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, може зберігатися та використовуватися для забезпечення виконання покладених на нього повноважень, у тому числі для ведення обліку земель. За змістом ч.1 ст.20 цього Закону відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.09.2020 року №НВ-0520125202020 вбачається, що вищезазначена земельна ділянка, кадастровий номер 0523485200:03:002:0054, належить на праві власності [PERSON] (а.с.19). За таких обставин суд вважає, що позивачкою надані належні, допустимі та достатні докази, які в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують ту обставину, що спірна земельна ділянка ввійшла до спадкової маси після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В ч.1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину в інтересах своїх малолітніх дітей, однак у неї існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та враховуючи, що між сторонами існує спір щодо спадкового майна, суд дійшов висновку, що з метою захисту майнових прав малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за кожним із них необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6472 га, що знаходиться на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із банківської квитанції №0.0.2077696301.1 від 06.04.2021 року вбачається, що за пред`явлення позовних вимог [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму сплаченого останньою судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved