Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

25 січня 2021 року, [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку в розмірі 260000,00 гривень. В обґрунтування позову вказав, що позивач, протягом тривалого часу (з 15 грудня 1989 року по 18 червня 2021 року) на різних посадах працювала на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат». 16 травня 2008 року під час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом. В результаті якого у неї виявлені: «ІБС: не Q інфаркт міокарда передньомептальний, гори. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.ГЛЖ (ст.3, ризик 2) СН 1ст. У п. 6 Акту розслідування нещасного випадку, що стався 16 травня 2008 року, о 10 годині 20 хвилин, в апараті управління ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Міністерства промислової політики України від 06 січня 2009 року (форма Н-5), затвердженого 08.01.2009 року, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався зі мною, вважати страховим, пов`язаним з виробництвом і складено акт за формою Н-1. У п.7 Акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом ( Н-1), який було складено та затверджено 08 січня 2009 року, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що причиною настання нещасного випадку є: основна психофізіологічна: нервово-психічне потрясіння, пов`язане з конфліктною ситуацією. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 29 січня 2009 року серії ДНА-02 № 025866 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 40% та встановлено третю групу інвалідності (з подальшим переоглядом). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 лютого 2013 року серії 10ААА № 074489 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 40% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Позивач зазначає, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я їй завдано моральну шкоду, оскільки порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача їй має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у неї травми. Розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивач оцінив у 260000,00 гривень. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 22 лютого 2022 року судом отримана заява відповідача про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 01 березня 2022 року залишено без задоволення. 22 лютого 2022 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди, а надані останнім докази лише свідчать про відсоток втрати професійної працездатності. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач з 15 грудня 1989 року по 18 червня 2021 року на різних посадах працював у Виробничому об`єднанні «Кривбасруда» та Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується його трудовою книжкою. За час роботи на підприємстві відповідача 16 травня 2008 року з позивачем, стався нещасний випадок, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, що стався 16 травня 2008 року в апараті ВАТ «Кривбасзалізрудком», згідно висновків комісії раптове погіршення стану здоров`я у [PERSON] сталося в робочий час під час виконання трудових обов`язків. 08 січня 2009 року підприємством ВАТ «Кривбасзалізрудком» було складено акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 6 нещасний випадок стався при наступних обставинах: до адміністрації ВАТ «Кривбасзалізрудком» 06.11.2008 року звернулася із заявою про розслідування нещасного випадку, що стався з нею 16.05.2008 року під час виконання трудових обов`язків, інженер з охорони праці [PERSON] . Комісія, вивчивши пояснення потерпілої, відповідь головного лікаря КЗ «Міська лікарня №8» № 3442 від 04.12.2008 p., виписку з історії хвороби №2194 кардіологічного відділення для хворих на інфаркт міокарда КЗ «Міська лікарня №9», виписку із історії хвороби №2321 кардіологічного відділення №2 КЗ «Міська лікарня №9», довідку із акту МСЕК №643549 від 10.09.2008 року , встановила : 16.05.2008\~року біля\~10\~години 20\~хвилин в\~кабінет відділу охорони прані\~прийшла громадянка\~ [PERSON] із\~зверненням про\~надання направлення\~для встановлення\~причинного зв`язку\~смерті її\~76-ти\~річного чоловіка\~з виробництвом.\~Громадянка [PERSON] \~пояснила,\~що її\~чоловік у\~70-х\~роках працював\~6\~років па\~підземних роботах\~слюсарем на\~шахті «Октябрська»\~і помер\~від раку\~легенів у\~2006\~ропі.\~Документів,\~які підтверджують,\~що він\~працював на\~шахті і\~чому він\~помер у\~громадянки [PERSON] \~не було,\~але з\~її слів [PERSON] дізналася, що чоловік її не травмувався і професійного захворювання йому не встановлювали. [PERSON] запропонувала принести трудову книжку та свідоцтво про смерть чоловіка і звернутися до директора з охорони прані. Громадянка [PERSON] незадоволенні відповіддю почала кричати з посиланням на те де їй шукати ці документи. [PERSON] пояснила куди звернутися, але її це не влаштувало. Громадянка [PERSON] голосніше почала кричати, ображати нецензурними словами, посилати прокляття на [PERSON] та її родину, та скинула всі документи, які знаходилися на робочому столі на підлогу. [PERSON] сказала, що змушена викликати охорону комбінату. Громадянка [PERSON] з голосними виразами залишила кабінет. [PERSON] з нервовим потрясінням від скоєного почала підіймати документи з підлоги і при цьому відчула сильне серцебиття, все тіло трусилося. Для того щоб заспокоїтись [PERSON] прийняла 2 таблетки валеріани. Після 13 години [PERSON] відчула сильну біль між лопатками та знову прийняла заспокійливі медикаменти. Біль трохи затихла. 17.05.2008 року стан погіршився: з`явилася пекуча біль в міжлопаточній області і легке здавлення за грудиною. [PERSON] прийняла заспокійливі медикаменти, але через деякий час біль знову відновилася. 20.05.2008 року біль посилилась і в 12 годині 30 хвилин службовим транспортом [PERSON] була відвезена до приймального відділення КЗ «Міська лікарня №8». Після огляду лікарем та кардіологічного обстеження каретою «Швидкої допомоги» [PERSON] була доставлена до КЗ «Міська лікарня №9» і госпіталізована в кардіологічне відділення для хворих на інфаркт міокарда. Раптове погіршення стану здоров`я у [PERSON] сталося в робочий час під час виконання трудових обов`язків. В п.7 Акту комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що причиною настання нещасного випадку є: основна - психофізіологічні: нервово-психічне потрясіння, пов`язане з конфліктною ситуацією. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 29 січня 2009 року серії ДНА-02 № 025866 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 40% та встановлено третю групу інвалідності (з подальшим переоглядом). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 лютого 2013 року серії 10ААА № 074489 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 40% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 червня 2007 року серії ДНА-02 № 013755 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 30% та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням трудового каліцтва, встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 40%, і встановленням групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого трудового каліцтва, професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, швидку втому, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, а також факт, який не оспорювався представником позивача, що провина в настанні нещасного випадку в певній мірі покладена й на позивача. Встановлюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути 90000,00 гривень, що буде співмірним з розміром заподіяної моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Outcome: partial