Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла їх тітка [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована с.Іванівка Вінницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с. Іванівка Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Після смерті тітки [PERSON] , спадщину прийняла її рідна сестра їх мама, [PERSON] , подавши у встановлений законом термін до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. Вказують, що їх мама [PERSON] оформити своїх спадкових прав після смерті своєї сестри [PERSON] не встигла оскільки померла. Також пояснюють, що після смерті їх мами, вони позивачі як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину в рівних частках по 1/3 кожному, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом посвідчені державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 14 вересня 2007 року та зареєстровано в реєстрі за №3-1430;№3-1427;№3-1433. В подальшому згідно наданої відділом Держгеокадастру у Вінницькому районі виписки від 20 квітня 2021 року №0-2-0.20-48/105-21 з книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Іванівській сільській раді на [PERSON], зареєстровано сертифікат серії ВН №0273293 за порядковим номером 220. Відповідно до нього остання має право на земельну частку (пай) розміром 2.58 га в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Вінницької РДА №470 від 04.11.1997 р. Оскільки право на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с. Іванівка Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало [PERSON], яка померла [INFO] ), спадкоємицею якої була [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто те, що залишилась після смерті [PERSON] до складу успадковуваного нами майна не увійшло, так, як не було оформлене їх мамою [PERSON] , а також у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату серії ВН № 0273293 на прізвище [PERSON] , тому державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори своєю постановою від 19 лютого 2021 року за №233/02-31 відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просять визнати право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] подав суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просять слухати за його відсутності. Позивач [PERSON] подав суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просять слухати за його відсутності. Позивач [PERSON] подала суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просять його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просять слухати за її відсутності. Відповідач представник Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в особі Бондара В.М. подав заяву про слухання справи за їх відсутності, при вирішенні судового рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, актовий запис було складено Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 17 листопада 1999 року, актовий запис №16, яка до дня смерті була зареєстрована с. Іванівка Вінницького району Вінницької області (а.с.15,17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с. Іванівка Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно ч.1 п.2 ст.549 ЦК (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON] , подавши у встановлений законом термін до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. Факт того, що [PERSON] приходилась рідною сестрою [PERSON] , підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, з якого вбачається, що батьками [PERSON] являються батько - [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 23 лютого 1960 року Райбюро ЗАКС м. Вінниця батьками зазначені: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] (а.с.16). . Мати позивачів [PERSON] оформити своїх спадкових прав після смерті своєї сестри [PERSON] не встигла оскільки померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 17.12.2019 року виданого повторно (а.с.18). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки померлою [PERSON] заповіт складено не було, тому право на спадкування мають спадкоємці за законом. За ст.529 ЦК Української УРСР (1963 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (у тому числі усиновлені), дружина та батьки померлого. Після смерті матері позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину в рівних частках по 1/3 кожному, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом посвідчені державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 14 вересня 2007 року та зареєстровано в реєстрі за №3-1430;№3-1427;№3-1433 (а.с.19-24, 25-27). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно наданої відділом Держгеокадастру у Вінницькому районі виписки від 20 квітня 2021 року №0-2-0.20-48/105-21 з книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Іванівській сільській раді на [PERSON], зареєстровано сертифікат серії ВН №0273293 за порядковим номером 220. Відповідно до нього остання має право на земельну частку (пай) розміром 2.58 га в умовних кадастрових гектарах.Сертифікат видано на підставі розпорядження нолови Вінницької РДА №470 від 04.11.1997 р. Оскільки право на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с. Іванівка Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало [PERSON], яка померла [INFO] ), спадкоємицею якої була [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто те, що залишилась після смерті [PERSON] до складу успадковуваного нами майна не увійшло, так, як не було оформлене нашою мамою [PERSON] , а також у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату серії ВН № 0273293 на прізвище [PERSON] (а.с.28, 31). Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори своєю постановою від 19 лютого 2021 року за №233/02-31 відмовив позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави того, що у спадкоємців відсутні правоустановчі документи на майно спадкове (а.с.30). За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору». Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом є встановленим, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом. Інших спадкоємців немає. Однак оформити спадщину в нотаріальному порядку позбавлена можливості у зв`язку із відсутністю свідоцтва про право власності на спірне майно. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved