Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

10 лютого 2022 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між ними розірвано у встановленому законом порядку. Від спільного проживання в шлюбі [INFO] в них народився - син [PERSON] . Відповідач не бере участі в утриманні малолітнього сина. На підставі викладеного позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 11 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. Позивачка [PERSON] , представник позивачки адвокат Микитчин П.С. у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи без його участі, не подав відзиву на позов, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09 серпня 2016 року виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області. Згідно акта від 07 лютого 2022 року про фактичне проживання за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , 1994 року народження і [PERSON] , 2016 року проживають без реєстрації за вищезазначеною адресою. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частин першої та другої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За змістом положень статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. З огляду на те, що позивачка не надала суду доказів, що відповідач має достатньо доходів, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн на дитину, а також враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2022 року - 2744 грн. з 1 грудня - 2 833 гривні з урахуванням спільного обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд прийшов до висновку, що аліменти потрібно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, згідно закону позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому на підставі ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992 ,40 грн.

Outcome: partial