Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставин. Так 12.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 36374 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 251/405286-Мк від 13.09.2007 p., укладеним з Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк». Стягувачем у вказаному виконавчому написі зазначено ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як правонаступник Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк». Період, за який провадиться стягнення заборгованості: з 13.12.2020 р. по 12.05.2021 р. Сума заборгованості складає: -18421,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 18471,44 грн. На даний час за вказаним виконавчим написом у БАХМУТСЬКОМУ ВІДДІЛІ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У БАХМУТСЬКОМУ РАЙОНІ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ХАРКІВ) відкрито виконавче провадження ВП № 66064024. Позивач посилається на те, що ним не підписувався кредитний договір або будь-які документи з умовами, які б передбачали для нього такі наслідки невиконання умов кредитного договору, які мали місце за фактом видачі виконавчого напису, зокрема щодо таких тривалих строків погашення заборгованості. Окрім того, позивач посилається на наступне. Позивач вважає, що нотаріусом порушений встановлений порядок видачі виконавчого напису нотаріуса та відсутні передбачені для його вчинення підстави, що призвело до протиправного нарахування відносно нього боргу, виходячи з наступного. 1.Наданий нотаріусу розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування та розміру заборгованості. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи Існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Нотаріусу не були надані документи, які відповідають Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та які підтверджують той факт, що грошові кошти надавалися і той факт, що грошові кошти не повернуто. Розрахунок заборгованості не відповідає вимогам вищевказаної норми законодавства та не підтверджує ні обставину отримання грошових коштів, ні валюту, яка була отримана за кредитним договором, ні розмір заборгованості за кредитним зобов`язанням. Окрім цього, у разі підписання розрахунку заборгованості представником відповідача нотаріус мав пересвідчитися у наявності у представника відповідних повноважень. Відтак, розрахунок заборгованості, не може бути доказом безспірності заборгованості та її розміру. Розмір заборгованості може підтверджуватися, зокрема, випискою банка за картковими рахунками (по кредитному договору). Виписка є підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнту. При цьому, для встановлення нотаріусом існування та розміру заборгованості така виписка повинна відображати дату та розмір отримання кредитних коштів, дати та розмір погашення зобов`язань боржником, дати та розмір нарахування непогашеної боржником заборгованості. Зазначене може бути підтверджено матеріалами нотаріальної справи щодо посвідчення виконавчого напису, які у позивача відсутні і щодо яких разом з позовною заявою подається клопотання щодо витребування доказів. 2.Нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не встановлено час виникнення права вимоги за кредитним договором. Виконавчий напис вчинений після спливу трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги за договором. Оскільки однією з умов здійснення виконавчого напису є умова, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років, очевидно, що нотаріус не мав законних підстав видавати виконавчий напис щодо заборгованості, яка виникла раніше, ніж за три роки до моменту звернення до нотаріуса, оскільки законодавцем визначено дану умову (видачі виконавчого напису) саме в залежності від часу появи права вимоги а не від спливу (чи переривання спливу) позовної давності. Існування даної обставини обумовлене саме безспірним характером тих вимог, стягнення яких є можливим у порядку звернення до нотаріуса за виконавчим написом. 3.Як слідує з тексту виконавчого напису, його вчинено, зокрема, на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Зазначений пункт відносився до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вказаного Переліку та встановлював, що до документів заякими вчиняються виконавчі написи належали кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому, для одержання виконавчого напису у таких випадках додавалися: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, на момент вчинення виконавчого напису постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», набрала законної сили, а отже, у нотаріуса не було правових підстав вчиняти виконавчий напис на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. На підставі викладеного, позивач просить: Визнати виконавчий напис від 12.05.2021 p., зареєстрований в реєстрі за № 36374, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором № 251/405286-Мк від 13.09.2007 p., укладеним з Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», на загальну суму, що підлягає стягненню 18471,44 грн. - таким, що не підлягає виконанню. Позиція сторін в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача подав в суд заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Окрім того, представник позивача не погодився на урегулювання спору за участі судді. Представники відповідача в судове засідання не з`явились, однак направили до суду відзив, в якому позовні вимоги визнали, а також пропонували позивачу вирішити питання мировим шляхом. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про розгляд справи були повідомлені належним чином. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 12.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 36374 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 251/405286-Мк від 13.09.2007 p., укладеним з Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк». Стягувачем у вказаному виконавчому написі зазначено ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як правонаступник Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк». Період, за який провадиться стягнення заборгованості: з 13.12.2020 р. по 12.05.2021 р. Сума заборгованості складає: -18421,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 18471,44 грн. На даний час за вказаним виконавчим написом у БАХМУТСЬКОМУ ВІДДІЛІ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У БАХМУТСЬКОМУ РАЙОНІ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ХАРКІВ) відкрито виконавче провадження ВП № 66064024. Cуд вважає, що вищевказаний виконавчий напис було видано з порушенням законодавства зважаючи на наступне. Так зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 12.05.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи не має відомостей, що кредитний договір взагалі був наявний, а також, що він нотаріально посвідчувався. Отже на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту. Суд також вважає, що оскільки позивач взагалі посилається на те, що він договір не підписував, то неможливо стверджувати, що заборгованість є безспірною. На підставі викладеного,

Outcome: approved