Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

У грудні 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» ( далі - ТОВ « Харківгаз Збут» ) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість з надання послуг з газопостачання за період з листопада 2018 року по січень 2021 року у розмірі 7 250,67 грн, 3% річних в розмірі 409,15 грн, інфляційні втрати в розмірі 549,74 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позов мотивований тим, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та розміщений на офіційному сайті Товариства. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг ТОВ «Харківгаз Збут» за адресою: [ADDRESS]. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо оплати послуг з газопостачання, утворилася вищевказана заборгованість за період з листопада 2018 року по січень 2021 року у розмірі 7 250,67 грн. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, нараховані 3% річних в розмірі 409,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 549,74 грн. Просить стягнути вище вказану заборгованість всього у сумі 8 209,56 грн та сплачений судовий збір у сумі 2 227, 00 грн . У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала , просить відмовити, оскільки продала вказаний будинок, проживає за іншою адресою та заборгованість з газопостачання виникла не з її вини. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, матеріали справи № 627/1033/21, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови №1588 від 21.05.2015 р., та з 11.05.2017 р., згідно постанови № 633 від 11.05.2017 р. ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут». ТОВ «Харківгаз Збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу ( для побутового споживача ) від 10.11.2016 року, [PERSON] , своєю заявою, приєдналася як побутовий споживач, до умов договору постачання природного газу та своїм підписом підтвердила згоду на автоматизовану обробку її персональних даних, згідно з чинним законодавством … ( а.с. 11 справа № 627/1033/21) Як вбачається з довідки Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 11.01.2022 р., [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . ( а.с.16). По [ADDRESS] зареєстровані члени родини [PERSON] , про що свідчить довідка Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 17.02.2022 р. ( а.с 30) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.02.2022 року, власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області від 27.08.2013 року. ( а.с.31-34) З наданої ТОВ «Харківгаз Збут» довідки про заборгованість за природний газ перед товариством вбачається, що [PERSON] має заборгованість з послуг газопостачання за період з листопада 2018 року по січень 2021 року у розмірі 7 250,67 грн, 3% річних - 409,15 грн, інфляційні втрати - 549,74 грн. (а.с. 4) Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі-Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Положеннями пункту 5 розділу І Правил визначено, що об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018). За договором постачання природного газу, постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем, не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ. З довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з листопада 2018 року по січень 2021 року позивачем нараховувалася щомісячно плата за спожитий природний газ, але відповідачем оплата не здійснювалася. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено прострочення оплати за послуги з газопостачання, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. З розрахунку, доданого до позовної заяви вбачається, що за період з листопада 2018 року по січень 2021 року, [PERSON] має заборгованість з послуг газопостачання у розмірі 7 250,67 грн, 3% річних в розмірі 409,15 грн, інфляційні втрати в розмірі 549,74 грн, а всього 8 209,56 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Харківгаз Збут». Посилання відповідача [PERSON] , що вона не користується послугами з газопостачання за адресою по [ADDRESS] , оскільки у вказаному будинку не зареєстрована та не проживає, не є підставою для відмови в позові, оскільки відповідач є власником будинку, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладений саме з [PERSON] та вона не позбавлена обов`язку оплачувати надані їй послуги. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивач надав достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження позову, тому позов законний, обгрунтований і підлягає задоволенню, а заборгованість за природний газ - стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивач за подання позову судовий збір в розмірі 2043,00 грн, відповідно до платіжного доручення №113 від 20.12.2021 року, та в розмірі 227,00 грн за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, відповідно до платіжного доручення № 26190 від 11.05.2021 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved