Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з вони відповідачем проживали у шлюбі з 27.07.2013 року. Їхній шлюб розірваний за рішенням Хустського районного суду від 18.12.2019 року. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходяться на її повному утримані вихованні. Відповідач усунувся від виховання та утримання доньки, не підтримує її матеріально та не цікавиться вихованням дитини. Будучи молодою за віком людиною, фізично здоровим, відповідач постійно виїздить на заробітки за кордон, а саме у Чехію, однак коштів на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила суд слухати справу у її відсутності, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій він посилався на те, що не має постійного місця праці та отримує нестабільні доходи від сезонних заробітків, востаннє перебував у Чехії на заробітках у 2021 році на протязі одного місяця.\~ Вважає безпідставними твердження позивачки про те, що він усунувся від своїх батьківських обов`язків, він любить свою дитину та намагався її забезпечувати. На даний час ніде не працює так як в Україні іде війна, виїхати він на заробітки не може, тому визнає вимоги позивачки частково і згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1400 гривень на утримання доньки. Просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з поданими письмовими заявами сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі з 27.07.2013 року. Даний шлюб між ними розірваний за рішенням Хустського районного суду від 18.12.2019 року. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утримані та вихованні позивачки, оскільки сторони разом не проживають і не ведуть спільного господарства. До матеріалів справи позивачка надала довідку Горінчівської сільської ради Хустського району №53 від 21.01.2022 року, якою стверджується обставина про те, що дійсно її неповнолітня донька від шлюбу з відповідачем: [PERSON] , [INFO] знаходяться на повному її утримання та вихованні. Відомостей про виконання чи не виконання відповідачем зобов`язання по утриманню неповнолітніх дітей не встановлено. Крім цього, позивачкою не доведено, а судом не встановлено розмір доходів відповідача, тому суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Оскільки, на теперішній час діти сторін постійно проживають разом з позивачкою, суд вважає, що позивачка має право на отримання аліментів від батька, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином. Суд частково погоджується із заявленим позивачем до стягнення розміром аліментів та вважає, що сума 2500 грн. на дитину щомісячно, що відповідатиме вимогам закону, щодо розміру аліментів необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку дітей, адже такий розмір забезпечить лише необхідний мінімум для існування дітей, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір`ю та батьком дитини, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх утримувача. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч.1 ст.192 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial