Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Міністерства юстиції України, Міської ради м. Кропивницького, [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Полтавська», приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Задніпряного О.А. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] та [PERSON] у 2010 році набули право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2016 року, залишеним без змін хвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року, за [PERSON] визнано право власності на 19/20 частин вказаної будівлі, а за [PERSON] - 1/20 частину. 15.04.2016 року приватним нотаріусом Задніпряним О.А. було відкрито розділ та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана та зареєстровано за [PERSON] 19/20 частин вказаної будівлі. До заяви про державну реєстрацію [PERSON] було додано ухвалу апеляційного суду, вступна та резолютивна частина якої не містила жодних відомостей про набуття [PERSON] права власності на вказаний об`єкт, а лише вказівку на залишення рішення суду першої інстанції без змін. Того ж дня, відбувся перехід права власності на вказане майно до [PERSON] , а 18.05.2016 року - від [PERSON] до ТОВ «Полтавське». Зазначив, що в подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016 року дані судові рішення скасовано. В червні 2017 року позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказане майно, однак йому було відмовлено, оскільки відбувся перехід права власності від [PERSON] до інших осіб. За таких обставин, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 28.09.2020 року, просить: скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/20 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2020, номер запису про право власності 14181155, з одночасним припиненням права власності [PERSON] на 19/20 частин вказаної нежитлової будівлі; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно внесені до реєстру на підставі договору дарування від 15.04.2016 за № 593, номер запису про право власності 14183524, з одночасним припиненням права власності [PERSON] на 19/20 частин вказаної нежитлової будівлі; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Полтавська» на вказане нерухоме майно, внесені до реєстру на підставі договору дарування від 15.04.2016 за № 593, номер запису про право власності 14566205, з одночасним припиненням права власності ТОВ «Полтавська» на 19/20 частин вказаної нежитлової будівлі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13.08.2020 року замінено первісних відповідачів Міську раду міста Кропивницького та Міністерство юстиції України на належного відповідача - Департамент надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького. Ухвалою від 20.05.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 26.02.2020 року представник відповідача ТОВ «Полтавська» - адвокат Кривонос А.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що ТОВ «Полтавська» набуло право власності на 19/20 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] у встановленому законодавством порядку та є добросовісним набувачем. Позивач не довів підстав для витребування майна від набувача, визначених ч. 1 ст. 388 ЦК України. ТОВ «Полтавська» при реєстрації права власності було впевнено у наявності у відчужувача майна прав на таке відчуження. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову та закрити провадження за строками позовної давності. Відповідач [PERSON] 27.02.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що він набув право власності на 19/20 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] у встановленому законодавством порядку. Також у [PERSON] на момент державної реєстрації права власності було наявне відповідне судове рішення, яке набрало законної сили та слугувало законною підставою для вчинення відповідних реєстраційних дій. Вважає, що приватний нотаріус Задніпряний О.А. мав законні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.04.2016 року № 29271266. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 27.02.2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Макєєв Д.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що [PERSON] набув право власності на 19/20 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] у встановленому законодавством порядку та є добросовісним набувачем. Також у відчужувача вказаного майна [PERSON] на момент державної реєстрації права власності було наявне відповідне судове рішення, яке набрало законної сили. Вважає, що приватний нотаріус Задніпряний О.А. мав законні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.04.2016 року № 29271266. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову та закрити провадження за строками позовної давності. У судових засіданнях 29.07.2021 року, 03.11.2021 року, 13.12.2021 року та 17.02.2022 року позивач та його представник - адвокат Захарченко І.В. позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві просили позов задовольнити. 24.02.2022 року представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача ТОВ «Полтавська» - адвокат Кривонос А.І. у судовому засіданні 17.02.2022 року позовні вимоги не визнав, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання 01.03.2022 року представник відповідача ТОВ «Полтавська» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Представник відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького 03.03.2021 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ТОВ «Полтавська», дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] у 2010 році на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.07.2010 року набули право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , про що 27.07.2010 року було видано відповідне свідоцтво про право власності (т. 1, а.с. 12, 13, 14-17, 19-22). У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОКП «Кіровоградське ООБТІ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, визнання права власності та виділ частки в натурі. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2016 року в справі № 405/65/14-ц позовні вимоги [PERSON] за вказаним позовом задоволено частково, ввизнано за [PERSON] право власності на 19/20 частин нежитлової будівлі (торгово-побутового комплексу літ. АА1, загальною площею 746,30 кв.м.), розташованої за адресою [ADDRESS] , а зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/20 частину вказаної нежитлової будівлі (т. 1, а.с. 35-41). Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2016 року залишено без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набрала законної сили з моменту її проголошення (т. 1, а.с. 42-49). 15.04.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряного О.А. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 19/20 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] . До цієї заяви було додано свідоцтво про право власності від 27.07.2010 року, витяг про реєстрацію права власності від 27.07.2010 року, технічний паспорт від 14.04.2016 року, а також вступну та резолютивну частини ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року (т. 1, а.с. 10, 18). Того ж дня, приватний нотаріус Задніпряний О.А. прийняв рішення № 29271266 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та провів відповідну державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно з відкриттям відповідного розділу та присвоєнням реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна № 903050135101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 14181155 (т. 1, а.с. 10, 23, 56). Також, того ж дня, до приватного нотаріуса Задніпряного О.А. звернувся [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 19/20 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] . До заяви було додано договір дарування від 15.04.2016 року № 593, посвідчений приватним нотаріусом Задніпряним О.А. На підставі цієї заяви нотаріусом прийнято рішення № 29273873 про проведення відповідної державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за [PERSON] , номер запису про право власності 14183524 (т. 1, а.с. 10, 25, 27-29). В подальшому, 18.05.2016 року до приватного нотаріуса Задніпряного О.А. звернувся представник ТОВ «Полтавська» із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 19/20 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] . До заяви було додано договір дарування від 15.04.2016 року № 593, посвідчений приватним нотаріусом Задніпряним О.А. На підставі цієї заяви нотаріусом прийнято рішення № 29649575 про проведення відповідної державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за ТОВ «Полтавська» (т. 1, а.с. 10, 30). В подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1, а.с. 50-53). 30.06.2017 року представник [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради Адаменка А.В. із заявою про скасування державної реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме запису про державну реєстрацію за № 14181155 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 903050135101, однак рішенням № 35933019 йому було відмовлено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки даний запис припинено (зміна власника), тобто відбувся перехід права власності, а тому скасувати дану державну реєстрацію неможливо (т. 1, а.с. 56). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2017 року в справі № 405/65/14-ц клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Захарченка І.В. про зупинення провадження в цивільній справі № 405/65/14-ц задоволено, зупинено провадження по цивільній справі № 405/65/14-ц до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду адміністративної справи № П/811/1167/17 (т. 1, а.с. 54-55). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Як вбачається із ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] . Водночас питання поділу спільного майна вирішуються судом у цивільній справі № 405/65/14-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції на час спірних реєстраційних дій, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Як вбачається з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 цього Закону (в редакції на час вчинення спірних реєстраційних дій) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 цього Закону у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] для державної реєстрації права власності на 19/20 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] , подав приватному нотаріусу Задніпряному О.А. вступну та резолютивну частину ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року, безпосередньо зі змісту якої неможливо встановити, що саме рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2016 рокуу справі № 405/65/16-ц щодо набуття [PERSON] права власності на нерухоме майно набрало законної сили. При цьому, [PERSON] дане рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда приватному нотаріусу не подавалось. Тобто, сама по собі ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року (без рішення суду першої інстанції) не може вважатися належним правовстановлюючим документом, що дає змогу встановити набуття права власності на нерухоме майно в розумінні п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Більш того, рішення суду, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/20 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] , - ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2016 року, а також рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2016 року - скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016 року. Відповідно до пунктів 5.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18 рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Також відповідно до пункту 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 755/9555/18 під час розгляду справи суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18). Відтак, приватний нотаріус Задніпряний О.А. здійснив державну реєстрацію права власності [PERSON] на 19/20 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2020, номер запису про право власності 14181155 з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а тому така державна реєстрація підлягає скасуванню з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно. У свою чергу, суд відзначає, що у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/7164/19. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або сопорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинення цим діяннями наслідками. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року в справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року в справі № 569/1272/15-ц. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Предметом позову у цій справі по суті є захист порушеного права спільної сумісної власності позивача [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , яке він набув на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 22.07.2010 року (про що 27.07.2010 року було видано відповідне свідоцтво про право власності), оскільки за відповідачем [PERSON] безпідставно зареєстровано право спільної часткової власності на вказане майно. Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права і охоронювані законом інтереси, тобто в даному випадку державну реєстрацію права приватної часткової власності за іншими суб`єктами - [PERSON] та ТОВ «Полтавська». Саме по собі скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за [PERSON] не призведе до поновлення порушеного права спільної сумісної власності [PERSON] . Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст.ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином, позивачем обрано правильний та ефективний спосіб захисту свого порушеного права шляхом скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] та ТОВ «Полтавська», здійсненої шляхом внесення відповідних записів до реєстрів з одночасним припиненням їх права власності на відповідне майно. Даний спосіб захисту є ефективним, відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідно до вимог цивільного законодавства. Щодо клопотань відповідачів [PERSON] та ТОВ «Полтавська» про закриття провадження у справі за строками позовної давності, то суд відзначає, що стаття 255 ЦПК України, яка встановлює підстави закриття провадження у цивільній справі, не містить такої підстави як пропуск строку позовної давності. У свою чергу, заяв про застосування судом строку позовної давності в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України сторони у справі не заявляли. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності є обґрунтованими і доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved