Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач за період часу з 01 липня 2012 року по 30 червня 2021 року надав відповідачам, за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у сумі 21944,56 грн. Просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 21944,56 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином, у судові засідання на 10 грудня 2021 року та на 04 березня 2022 року не з`явилися, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомлених належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи За відомостями державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2021 року за № 266011922 нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04 серпня 2004 року, на праві спільної сумісної власності належить у розмірі 1/1 частини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2021 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість на загальну суму 21 944,56 грн. Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно зі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» позивач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості та судового збору у солідарному порядку, то необхідно вказати наступне. Частиною 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ст.ст. 160 та 162 ЖК УРСР поряд з положеннями гл. 58 ЦК регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг. Таким чином, установивши, що майно належить відповідачам на праві спільної власності, не підлягають застосуванню ст.ст. 160, 162 ЖК УРСР (вказана правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 4 листопада 2015 року №6-734цс15). Згідно зі ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру позовних вимог.

Outcome: approved