Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

23 грудня 2021 року представник позивачів звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд встановити, що позивачі за національністю є "німкенями», про що необхідно внести зміни до актових записів цивільного стану складених відносно позивачів, оскільки вони є старого зразку та містять графи «національність», відомості в яких, спростовують їх дійсне походження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати [PERSON] - [PERSON] , за національністю є "німкенею", що встановлено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.1998 року по цивільній справі № 2-1363/1998 та підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , відповідно до якого, обидва батьки дитини за національністю є - німцями. Позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного у місті Дніпрі відділу ДРАЦС з заявою про внесення змін, зокрема до актового запису про своє народження, в частині виправлення національності матері з «українка» на «німкеня», але 18.04.2019 р. отримала висновок-відмову у виправлені національності матері з посиланням на розбіжності щодо зазначення національності матері в двох актових записах про шлюб та двох актових записах про розірвання шлюбів матері. Отримавши від матері копію рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 1998 р., [PERSON] 16.11.2021 р. звернулася до Самарського районного відділу ДРАЦС з заявою щодо надання роз`яснення стосовно можливості внесення змін/виправлення до актового запису про своє народження - виправлення національності матері з «українка» на «німкеня» та до актового запису про свій шлюб - виправлення своєї національності з «українка» на «німкеня», з урахуванням вказаного рішення суду. 17листопада 2021 року вона отримала відповідь на свою заяву від Самарського районного у місті Дніпрі відділу ДРАЦС за вих. № 1912/20.18-32, якою надано роз`яснення з посиланням на чинні нормативно-правові документи та ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», щодо неможливості внесення зазначених вище виправлень так, як висновок про внесення змін до актових записів цивільного стану складається лише у випадках, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були зокрема допущені помилки чи вказані неправильні відомості, а внесення змін до актових записів цивільного стану на підставі рішення суду, можливе якщо в ньому зазначено про внесення конкретних змін до актових записів цивільного стану. При цьому, було акцентовано її увагу на те, що у наданому рішенні суду, відсутні вказівки щодо внесення змін до актового запису про її народження в частині зміни/виправлення національності матері. Позивач [PERSON] внаслідок пережитого (пригнічення зі сторони агресивних громадян до німецької національності в побуті, в школі та у вищих учбових закладах), навіть після відновлення матір`ю своєї національності, боялась відновлювати документально німецьку національність відносно себе із-за невизначеності та нестабільності в законодавстві України, щоб не нашкодити тим самим своїм дітям. Тільки в теперішній час, внаслідок підтримки дітей та викоренення в суспільстві України негативного відношення до німецької національності, дійшли до єдиного та обоюдного рішення щодо остаточного впорядкування документів. Враховуючи, що в актових записах дітей [PERSON] її національність зазначена - «українка», підтвердженням чого є свідоцтва про народження [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому останні за вказаних вище обставин теж були позбавлені права обрати при досягненні 16-ти річного віку та під час реєстрації шлюбу, національність - «німкеня», в супереч свого власного визнання та родового походження. На даний час позивачі прагнуть відновити та зберегти своє етнічне походження відповідно до положень діючого законодавства України, а тому звернулись до суду в вказаним позовом. 30 грудня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, а також були витребуванні від Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірені копії актових записів про народження та про шлюб (а.с.55-56). Представник позивачів, адвокат Зайцева О.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, а 15 березня 2022 року, у зв`язку з введенням на території країни воєнного стану, подала заяву про подальший розгляд справи без її участі, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 11 січня 2022 року від представника Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли заперечення по справі, в яких вона просить суд розглядати справу за її відсутності, заперечень по даній справі щодо встановлення національності позивачів - «німкеня» не має, а у внесені змін до актових записів цивільного стану складених відносно позивачів, в частині виправлення їх національності з «українка» на «німкеня», просить відмовити (а.с.67-68). Від представника Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли заперечення по справі, в яких вона просить суд розглядати справу за її відсутності та просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.86-87). 13 січня 2022 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив (а.с.89-95). Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності доводи сторін та досліджені докази, суд встановив наступне. 24 грудня 1998 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по справі № 2-1363/1998 за заявою [PERSON] про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану. Зазначеним рішенням, зокрема, встановлено національність [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровська - німкеня. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] , є матір`ю [PERSON] (далі - Позивач 1). Вказані обставини підтверджуються : - свідоцтвом про народження Позивача 1, [NUMBER] виданим 26.01.1952 р. селищ. Красноармійським ЗАГСом Дніпропетровського району; - свідоцтвом про шлюб Позивача 1, [NUMBER] виданим 19.02.1972 р. міським бюро ЗАГС м. Ігрень Дніпропетровської обл..; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (батьків Позивача 1) із зазначенням про другого з подружжя № 00021981547 сформованого 29.01.2019 р.; - свідоцтвом про розірвання шлюбу батьків Позивача 1, [NUMBER] виданим 18.01.1983 р. відділом ЗАГС Дніпропетровського райвиконкому; - повторним свідоцтвом про другий шлюб матері Позивача 1, [NUMBER] виданим 18.01.1983 р. Красноармійською селищною радою Самарського району м. Дніпропетровська; - повторним свідоцтвом про розірвання 2-го шлюбу матері Позивача 1, [NUMBER] виданим 12.08.1998 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська; - свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові матері Позивача 1, [NUMBER] виданим 12.08.1998 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська В подальшому, внаслідок проведення реєстрації про переміну прізвища, імені, по батькові - мати Позивача 1 змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », підтвердженням чого є вказане вище свідоцтво про переміну прізвища, імені № [NUMBER] від 12.08.1998 р. Відповідно до діючого законодавства у 1998 році, тобто на час реєстрації зміни прізвища та імені, мати Позивача 1 внесла зміни до актового запису про розірвання другого шлюбу та актового запису про своє народження, змінивши своє ім`я в актовому записі про народження та змінивши ім`я і прізвище в актовому записі про розірвання другого шлюбу, підтвердженням чого є витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 25-27, 29-31). З наданих копій свідоцтв про народження [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що їх матір`ю є Позивач 1 - [PERSON] та її національність зазначена «українка» (а.с.19,23). 15 лютого 2019 року [PERSON] , звернулася до Самарського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі з заявою про внесення змін, зокрема до актового запису про своє народження, в частині виправлення національності матері з «українка» на «німкеня», але 18.04.2019 р. отримала висновок-відмову у виправлені національності матері, з посиланням на розбіжності щодо зазначення національності матері в двох актових записах про шлюб та двох актових записах про розірвання шлюбів матері (а.с.33-34). Внаслідок отримання вказаної відмови, мати ( [PERSON] ) повідомила [PERSON] , що раніше відновлювала свою національність через суд у 1998 році (а.с. 32). Отримавши від матері копію рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 1998 р. по справі № 2-1363/1998, позивач 1 - [PERSON] , 16.11.2021 р. звернулася до Самарського районного відділу ДРАЦС у місті Дніпрі з заявою щодо надання роз`яснення стосовно можливості внесення змін/виправлення до актового запису про своє народження в частині виправлення національності матері з «українка» на «німкеня», з урахуванням вказаного рішення суду та до актового запису про свій шлюб - виправлення своєї національності з «українка» на «німкеня». 17 листопада 2021 року [PERSON] , отримала відповідь Самарського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі за вих. № 1912/20.18-32 від 16.11.2021 р., якою надано роз`яснення, щодо неможливості внесення зазначених вище виправлень так, як висновок про внесення змін до актових записів цивільного стану складається лише у випадках, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були зокрема допущені помилки чи вказані неправильні відомості, а внесення змін до актових записів цивільного стану на підставі рішення суду, можливе якщо в ньому зазначено про внесення конкретних змін до актових записів цивільного стану. При цьому, акцентовано увагу на те, що у наданому рішенні суду, відсутні вказівки щодо внесення змін до актового запису про народження Позивача 1 в частині зміни/виправлення національності матері. В судовому засіданні було встановлено, що мати [PERSON] звертаючись у 1998 році до суду із заявою про неправильність запису в акті цивільного стану, не мала змоги заявляти вимогу щодо виправлення своєї національності в актовому записі про народження доньки ( [PERSON] ), оскільки вона на час її звернення до суду була повнолітньою. Внаслідок підтвердження нею факту приналежності до певної національності, [PERSON] , з урахуванням діючого на той час законодавства, мала право сама, в зручний для неї час, звернутися до відділу РАСЦ з відповідною заявою в частині внесення виправлення національності матері у актовому записі про своє народження (п. 7 Правил з питань внесення змін, доповнень і виправлень у записи актів громадянського стану, затверджених Міністерством юстиції України 03.05.1994 р., Правила не застосовуються в роботі з 1 січня 2003 року на підставі наказу Міністерства юстиції N 86/5 від 26.09.2002 р. - заява про внесення змін, доповнень, виправлень у записи актів громадянського стану можуть подаватися особами, щодо яких були складені ці записи, та по нотаріально посвідченій довіреності). Цей факт також додатково підтверджується письмовими поясненням матері позивача 1 - [PERSON] від 10.12.2021 року (а.с.32). Крім того, в своєму поясненні [PERSON] зазначає, що під час звернення до Самарського районного відділу РАЦС м. Дніпропетровська щодо виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-1363/1998 від 24.12.1998 р., їй не повідомили у Самарському районному відділі РАЦС м. Дніпропетровська про те, що в актових записах про її перший та другий шлюб, а також в актових записах про розірвання першого та другого шлюбу є графа «національність», в яких зазначено її національність -«українка», тому нею не подавалась заява про внесення змін до зазначених актових записів, в частині виправлення її національності. В свою чергу, з наявних свідоцтв про перший та другий шлюби та розірвання першого, другого шлюбу, графи про національність відсутні (а.с.41-42). Таким чином, судом встановлено, що окрім свідоцтва про народження матері Позивача 1, в якому обоє батьки за національністю є «німцями» (а.с.20) та рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.1998 р., мати Позивача 1, за національністю є «німкенею», а отже не потребує додаткового встановлення чи доказування та є підставою для внесення змін до актового запису про народження [PERSON] № 54 від 18.11.1951 р. складеному відділом ЗАГС селища Красноармійський Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в частині виправлення національності матері з «українка» на «німкеня» так, як національність дитини визначається за національністю батьків. З наданих пояснень в судовому засіданні було з`ясовано, що за радянських часів належність до німецької національності приховувалася, оскільки боялися приниження та пригнічення зі сторони агресивних громадян до німецької національності (в побуті, в школі та у учбових закладах) у зв`язку з постійним переслідуванням німецької нації за радянських часів, гонитвами на представників німецької нації. Підтвердженням зазначеного є довідка апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2002 р., вих. № 8р-7946 про безпідставне засудження та посмертну реабілітацію діда [PERSON] (а.с.28). Після відновлення матір`ю своєї національності, [PERSON] боялась відновлювати документально німецьку національність відносно себе із-за невизначеності та нестабільності в законодавстві України, щоб не нашкодити тим самим своїм дітям, але на теперішній час, внаслідок підтримки дітей та викоренення в суспільстві України негативного відношення до німецької національності, позивачі дійшли до єдиного та обоюдного рішення щодо остаточного впорядкування документів так, як все життя жили та виховувались за німецькими традиціями з вивченням німецької мови. Суд погоджується з доводам позивачів про те, що актові записи цивільного стану до яких вони просять внести зміни є старого зразку та містять графи - «національність», в яких зазначена їх національність - «українка», підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи належним чином завірені копії актових записів, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів, тому внаслідок отримання ними будь-якого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відтворюється національність відносно них - «українка», тим самим документально фіксуючи та спростовуючи їх дійсне походження, що позбавляє позивачів можливості впорядкувати документи та підтвердити свій статус, національну ідентичність, підтвердити своє дійсне національне походження, скористатись окремими пільгами та гарантіями, передати німецьку декларацію своїм дітям, онукам. У статті 11 Конституції України визначено, що держава сприяє консолідації та розвиткові зокрема етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Статтею 269 ЦК України визначено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 Цивільного кодексу України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Згідно п. 3 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права корінних народів і національних меншин. Відповідно до ст. 2 Загальної Декларації прав людини, кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища. Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою (ст. 14 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР), відповідно до якої кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і дане рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Ciubotaru v. Moldova дійшов висновку, що «етнічна ідентичність особи становить важливий аспект її приватного життя» і зазначив, що стаття 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може також застосовуватися до права вільно обирати свою власну культурну чи етнічну ідентичність та поважати цей вибір, якщо таке право ґрунтується на об`єктивних підставах. Стаття 24 Конституції України, гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження чи іншими ознаками. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини України», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно до ст. 11 вказаного Закону, примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що мати [PERSON] є німкенею, тому позивачі також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до своїх документів, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану відноситься проведення державної реєстрації народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та зокрема внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Більш детально порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Пунктом 1.1 Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п. 2.13.1 Правил). Крім того, в п. 2.16, 2.16.7 р. ІІ Правил зазначено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року № 12 передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові, тощо) і доповнення ( наприклад, про національність і громадянство батьків). Враховуючи вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що позивачі мають право вільно відновлювати свою національність, зокрема й шляхом внесення змін до актових записів цивільного стану в частині виправлення їх національності з «українка» на «німкеня». Суд не погоджується з доводами представника відповідача 2 - Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) провадження № 11-381апп 19), оскільки останнім не враховано те, що в тій справі було подання позову в порядку КАС України без оскарження рішення посадової особи державного органу (п.20 вказаної постанови). В свою чергу, в пп. 26-29, 32, 34,35 вказаної постанови, Великою Палатою Верховного Суду зазначено (дослівно): «Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.». Отже, у вказаній постанові ВСУ звертає увагу, що у нині діючих актових записах цивільного стану відсутні графи - «національність». Однак, в даному випадку, з обставин цієї справи та наявних копій актових записів цивільного стану, складених відносно позивачів, до яких вони просять внести зміни в частині виправлення їх національностей, вбачається, що вони є старого зразку (складені у: 1951, 1972, 1973, 1977, 1990, 1992, 1995 рр.) та містять графи - «національність», а тому внаслідок отримання ними будь-якого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відтворюється їх національність, що фактично буде фіксувати та спростовувати їх дійсне національне походження. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає, що саме у такий спосіб будуть забезпечені права позивачів, визначені Конституцією України та Законом України «Про національні меншини в Україні».

Outcome: approved