Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтуває тим, що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона є одинокою матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідачка з дітьми переїхали проживати у с. Острів. [PERSON] періодично допомагав в утриманні дітей. Сім`я [PERSON] перебувала на обліку у Центрі соціальних служб Рокитнянської селищної ради, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] працює на фермі сільського господарського товариства с Острів. Діти проживали у будинку без світла, у жахливому безладі. Продукти харчування та одяг у дітей відсутній. Благодійники неодноразово надавали сім`ї гуманітарну допомогу та меблі для облаштування будинку. Однак [PERSON] належних умов для проживання дітей не створювала. У зв`язку з цим, відповідно до Розпорядження в.о. голови Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області від 16.01.2020 №10, дітей було тимчасово влаштовано до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка". Оскільки відповідачі не створили умов для повернення дітей у сім`ю, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою захисту прав дітей, органом опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області подано до суду позов про позбавлення її батьківських прав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: Центр соціальних служб Рокитнянської селищної ради Київської області та Рокитнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позовні вимоги підтримують повністю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 09.04.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.04.2021 зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 07.05.2021 заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчий розгляд справи призначено на 13 годину 30 хвилин 26.05.2021. Ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї додатками та судові повістки, поштовим зв`язком були надіслані відповідачам та третім особам за місцем реєстрації, що підтверджується зворотніми поштовими відправлення. Крім того, про місце, час та дату слухання справи відповідачів було повідомлено SMS-повідомленнями, відправленими на їх номери телефонів та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. За результатами підготовчого судового засідання, призначеного на 14 годину 30 хвилин 03.09.2021, судом винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначено справу до судового розгляду на 13 годину 22.10.2021. 22.10.2021, 29.11.2021, 18.01.2022 розгляд справи знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено розгляд справи на 13 годину 30.03.2022. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, позивач у судове засідання свого представника не направив. Однак, через канцелярію суду, представник позивача [PERSON] надіслала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує, просить проводити судове засідання без участі представника, а також не заперечує щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Крім того, відповідачі відзивів на позов не надали та будь-яким іншим чином не висловили свою позицію щодо заявленого позову. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: Центр соціальних служб Рокитнянської селищної ради Київської області, Рокитнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання свого представника у не направив. Однак, через канцелярію суду, представники третіх осіб надіслали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримують та просять проводити судове засідання без їх участі. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З позовної заяви судом встановлено, що [PERSON] має трьох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відносно старшого сина [PERSON] вона є одинокою матір`ю. У грудні 2014 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Родина проживала за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу, у 2017 році, [PERSON] забрала дітей і переїхала проживати до своєї матері [PERSON] (нині покійна) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] періодично допомагав в утриманні своїх дітей, інколи приїздив їх провідувати. Сім`я [PERSON] перебувала на обліку у Центрі соціальних служб Рокитнянської селищної ради Київської області як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] працює на фермі в с. Острів (ТОВ «Мік Айленд»). Діти проживали у будинку, де не було світла, жахливий безлад, холодильника немає, продукти харчування відсутні, одягу у дітей немає. Сільська рада посприяла у підключенні світла, благодійний фонд «На світанку» неодноразово надавав гуманітарну допомогу, та меблі. Мама не створює належні умови для забезпечення проживання дітей та пояснює це тим, що працює до вечора і тому не завжди є час для наведення порядку. 27.11.2019 під час комісійного обстеження матеріально-побутових умов проживання виявлено, що діти перебували вдома самі (мама на роботі), в будинку не витримано температурний режим, належним харчуванням діти не забезпечені. [PERSON] школу не відвідував, так як доглядав за меншою сестрою [PERSON] , яка захворіла. Хлопчик виконує всю домашню роботу самостійно, а саме - носить воду з криниці, рубає дрова, топить грубу (яка знаходиться в аварійному стані), прибирає у будинку, іноді варить їсти. Тобто дитина повністю перейняла на себе батьківські обов`язки. [PERSON] повідомив, що мама приходить з роботи, варить вечерю та лягає відпочивати. На момент відвідування сім`ї з харчування для дітей були лише пачка макарон та хліб. Будь-які крупи, овочі, м`ясні, рибні чи молочні продукти повністю відсутні. Щоб не вилучати дітей із сім`ї, батько, [PERSON] , тимчасово забрав їх проживати до свого брата [PERSON] у [ADDRESS] , щоб [PERSON] мала змогу створити у будинку належні санітарні умови. Квартира [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , потребує капітального ремонту і не облаштована для проживання в ній дітей. Розпорядженням в.о. голови Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області від 16.01.2020 №10 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були тимчасово поміщені до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнянський районний дитячий будинок «Чебурашка» за заявою батьків, у зв`язку із складним матеріальним становищем і необхідністю проведення косметичного ремонту у будинку. Батьки зобов`язувалися до 01.07.2020 створити належні умови для повернення дітей у сім`ю, вести впорядкований спосіб життя, регулярно відвідувати їх у дитячому будинку. За час перебування дітей у закладі батьки відвідували їх дуже рідко, не допомагали матеріально, не звернулися до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про повернення малолітніх у сім`ю. На зауваження та рекомендації соціальних працівників [PERSON] реагує, але конкретних дій не робить. У будинку зроблено косметичний ремонт, але належні умови для проживання дітей не створено. Батько теж не створив умови для проживання дітей в с. Калинівка та не допомагає [PERSON] створити умови в с. Острів. Питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини при Рокитнянській районній державній адміністрації (протокол №04 від 25.04.2019, протокол №07 від 17.07.2019). 16.02.2021 у черговий раз на засідання комісії з питань захисту прав дитини було винесено питання про стан виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків та доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно дітей. На засідання комісії обоє батьків не з`явилися, про причини неявки не повідомили. У телефонній розмові староста с. Шарки [PERSON] пояснив, що [PERSON] близько тижня не виходить із стану алкогольного сп`яніння. Членами комісії було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП і [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 183, ч. 1 ст.184 КУпАП. Рокитнянською селищною радою Київської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток встановлений статтею 150 СК України. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно з ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, хоча мають всі можливості брати матеріальну участь в їх утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатними, тобто мають можливість брати участь в утриманні дітей. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідачі за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не можуть виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3. ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Висновки суду Суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] безвідповідально ставляться до питання виховання своїх дітей та фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачі ухиляються від своїх батьківських обов`язків та не приймають участі в житті дітей. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дітей відповідачі суду не надали. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Оскільки факт ухилення відповідачами від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, враховуючи висновок Рокитнянської селищної ради Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав та те, що відповідачі є працездатними, суд вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав: [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зі стягненням аліментів на їх утримання у розмірі 1/3 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття; [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зі стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/2 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування, або служби у справах дітей. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1816 грн з кожного. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved