Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 4200 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. У подальшому позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 4700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Позов обґрунтовує тим, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Франківського районного суду від 05.12.2016. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син досягнув повнолітня, однак продовжує навчання на третьому курсі денної форми в навчальному закладі Національний університет «Львівська політехніка». Син постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, вона самостійно не в змозі забезпечити потреби сина. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2020 вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина на термін навчання, але до досягнення ним 23-річного віку, у розмірі ј усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01.10.2019. Позивач зазначає, відповідач працює та отримує високі доходи, в змозі утримувати дитину, тому звертаючись з даним позовом просить заявлені вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів наведених у ньому. Вказала, що відповідач працював у ТзОВ «Клуб професійного футболу» ремонтувальником площин спорт споруд та отримувв за місцем праці регулярний дохід. Однак, невдовзі звільнився та перестав сплачувати аліменти. На даний час відповідач працює та отримує високі прибутки. Теперішнє місце праці відповідача їй невідоме, при цьому витрати [PERSON] є великими. Зазначає, що у зв`язку із захворюванням сина та необхідністю його лікування несе додаткові витрати на оплату діагностичних обстежень, медичних процедур та закупівлю ліків. Вважає, що ці витрати повинен також нести і відповідач, а тому просить збільшити розмір аліментів. Відповідач позовні вимоги заперечив, вказуючи, що офіційно не працевлаштований. Його дохід щомісяця становить 6000,00 грн., з яких 3200,00 грн. щомісячно, у добровільному порядку сплачує на утримання сина. Інших доходів у нього немає, а тому не в силі сплачувати аліменти, у розмірі, який вимагає позивач, готовий сплачути кошти на утримання сина в розмірі, який сплачує на даний час. Крім цього, пояснив, що частина нерухомого майна, яким він володіє належить на праві власності сину. Просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Ухвалою суду від 27.05.2021 судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.03.2022 без виходу до нарадчої кімнати прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог. Дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши думку сторін, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС Львівського обласного управління юстиції. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2016, яке набрало законної сили, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Цим же рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі Ѕ частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчатися на третьому курсі денної форми навчання у навчальному закладі Національний університет «Львівська політехніка». Згідно з довідкою №433 від 08.10.2020, виданою. Національним університетом «Львівська політехніка», [PERSON] завершує навчання у червні 2022 року. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2020 вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] на термін навчання, але до досягнення ним 23-річного віку, у розмірі ј усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01.10.2019. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд бере до уваги посилання відповідача в обґрунтування заперечень щодо позовних вимог про те, що він офіційно ніде не працевлаштований, отримує дохід щомісяця в сумі 6000,00 грн., в добровільному порядку сплачує грошові кошти в розмірі 3200,00 грн. на утримання сина, інших доходів немає. Жодних доказів на спростування таких тверджень відповідача, і того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 4500,00 грн. щомісячно, позивач не подала. Досліджені судом докази не свідчать про покращення матеріального становища відповідача. Будь-яких доказів щодо перебування позивача у важкому матеріальному становищі матеріали справи не містять. Суд зазначає на тому, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів досліджується наявність підстав, передбачених у ч. 1 ст. 192 СК України, а не обґрунтованість раніше визначеного рішенням суду, що набрало законної сили розміру аліментів. З огляду на вищевикладене, позивачем не надано суду достатньо доказів, що дають підстави згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 СК України збільшити розмір аліментів, а відтак позов є необґрунтованим і в задоволенні такого необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. При поданні позову позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed