Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~ надійшла\~позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те, що 18 липня 2007 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] , який належав їй відповідно до договору дарування жилого будинку від 06 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 219. Даний факт підтверджується розпискою останньої про передачу їй 3000 грн. Відповідач пообіцяла за першою вимогою посвідчити договір нотаріально. Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку. Вона обіцяла виконати своє зобов`язання, але потім почала ухилятися. З [PERSON] позивач домовилась щодо усіх істотних умов договору та виконала їх, а саме: передала усю суму грошей, за яку вони домовились, а відповідач передала позивачу ключі від будинку. На підставі наведеного, позивач звернулася до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги, зазначаючи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] , належав [PERSON] , відповідно до договору дарування жилого будинку від 06 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Кудрявцевим О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 219 (а. с. 11-12). На а. с. 6 є розписка [PERSON] про отримання нею плати за житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , згідно якої позивач придбала у [PERSON] нерухоме майно, що належало останній на праві власності. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписок), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вказані обставини свідчать про неможливість нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між позивачем та відповідачем не оспорюється, у зв`язку із чим вважається таким, що вчинено правомірно, тому є підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved