Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.10.2001 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Тульчинському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис №17. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через надмірне зловживання відповідачем алкоголем. Між ними зникло взаєморозумінння та спільні життєві інтереси, без чого існування неможливе. Шлюбні відносини між ними припинені з 05.04.2020, шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. За таких обставин збереження сім`ї позивач вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище без змін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, судові витрати залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутность учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про одруження від 06.10.2001 серія [NUMBER] (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001. Згідно копії свідоцтв про народження від 01.10.2002 серія [NUMBER] (а.с.6) та від 30.10.2007 серія [NUMBER] (а.с.7) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] " є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно її заяви, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved