Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

23 грудня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначають, що їм належить на праві спільної приватної власності квартира [ADDRESS] , в якій на даний час зареєстрований відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову вказують, що реєстрація місця проживання в спірній квартирі [PERSON] , який не є членом їх сім`ї та фактично в квартирі не проживає більше п`ятнадцяти років, створює їм перешкоди у користуванні власністю. З огляду на зазначене, просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09.02.2022 року дана справа передана для розгляду судді Луців О.В. Ухвалою суду від 10.02.2022р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 22 лютого 2022р. о 14 год. 00 хв., яке відкладено на 16 березня 2022 р. о 10 год. 00 хв. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ не з`явилися, проте подали заяви від 11.02.2022р. де зазначили, що просять розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі; проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень копію позовної заяви із доданими до неї документами та повідомлення про виклик в наступне судове засідання [PERSON] не отримав у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою № 255 від 17.02.2022р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради Чернівецької області, у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений\~ про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивачів, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками на праві спільної приватної власності квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 02.07.2001 року виданим Органом приватизації державного житлового фонду при виконкомі міської Ради, яке зареєстроване в Чернівецькому ОБТІ за №32 02.07.2001 року та Технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадян. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області 29.09.2007 року активий запис №97, позивач [PERSON] 29.09.2007 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час згідно довідки № 255 від 17.02.2022р., виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради, у спірній квартирі [ADDRESS] , зокрема, зареєстрований [PERSON] , який зі слів позивачів не являється членом їх сім`ї. Відповідач не проживає за місцем реєстрації протягом п`ятнадцяти років, що, окрім пояснень позивачів, підтверджується також актом обстеження сім`ї від 15.12.2021р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Грохольської Г.Ф. та сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] , квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює незручності та обмежує права власників на користування та розпорядження\~ квартирою. Доказів, які б спростовували твердження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64, ч. 4 ст. 156\~ ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі\~ поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не являється членом сім`ї позивачів, фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин більше п`ятнадцяти років, жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачами - власниками квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має та відсутні позадоговірні підстави для збереження за ним права на проживання у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908,01 грн. судового збору на користь позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved