Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.02.2021 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути на його користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 65058,22 гривень, завданої йому матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, Одеської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 04.04.2018 р. в зоні діяльності Одеської митниці ДФС (п/п «Одеський морський торговельний порт») через митний кордон України на адресу одержувача - позивача [PERSON] був переміщений товар - автомобіль бувший у використанні марки «HONDA» модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] , який було вивантажено з контейнера № [NUMBER] . 12.04.2018 р. позивачем було укладено відповідний договір з ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» на транспортно-експедиційне обслуговування та з ПП «МОРТРАНС» на проведення митного оформлення товару. 14.04.2018 р. агентом з митного оформлення ПП «МОРТРАНС» товар було заявлено Одеській митниці ДФС до митного контролю та оформлення за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № UA500650/2018/013592 шляхом електронного декларування. 16.04.2018 р. позивачу було повідомлено, що відносно нього Київською міською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0208/10000/18 від 16.04.2018 р. за ч. 1 ст. 483 МК України. Службова особа вказаного митного органу прийшла до висновку, що дії позивача, [PERSON] , призвели до переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості. Зазначений протокол про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, складено службовою особою Київської митниці ДФС у відсутності та без виклику позивача, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Позивач зазначає, що відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100% вартості товару з конфіскацією товарів. У зв`язку із виявленням порушення митних правил, за яке передбачено застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів, митний контроль та митне оформлення товарів зупиняється до завершення розгляду справи про порушення митних правил (ч. 5 ст. 507 МК України) і випуск товарів до завершення розгляду справи при цьому не здійснюється (п. 1 ч. 6 ст. 255 МК України). Згідно ч. 2 ст. 511 МК України, у разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів, є обов`язковим. Частиною 4 ст. 511 МК України визначено, що вилучені товари, транспортні засоби та документи повинні бути перелічені у протоколі, що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів. Оскільки протокол про порушення митних правил складався службовою особою Київської митниці ДФС, а сам товар, автомобіль «HONDA HR-V», безпосередній предмет порушення митних правил, перебував в зоні митного контролю Одеської митниці ДФС, то листом Київської митниці ДФС від 16 квітня 2018 р. № 1240/7/26-70-20-04 було проінформовано позивача, що у відповідності до ст. 511 МК України безпосередній предмет правопорушення підлягає вилученню. Цим же листом вказаний митний орган в порядку ст. 518 МК України надав доручення Одеській митниці ДФС вчинити окрему процесуальну дію - окремим процесуальним документом провести вилучення товару та проінформувати про результати виконання. За таких обставин, як вказує позивач, він обґрунтовано вважав, що Київська та Одеська митниці ДФС, як створені у відповідності із чинним законодавством державні органи, чітко дотримуються вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та положень МК України, а відтак провели у відповідності до вимог ст. 511 МК України обов`язкове вилучення товару та розмістили його на склад тимчасового зберігання Одеської митниці ДФС. Відповідно до ч. 1 ст. 201 МК України товари з моменту пред`явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання. Позивач посилається на те, що згідно абзацу другого пп. 5.1.10 п. 5.1 розділу V Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 627 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2012 р. за № 1097/21409, товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово залучені в справах про порушення митних правил, та предмети, вилучені відповідно до кримінального процесуального законодавства, передаються на склад митниці протягом поточного робочого дня, впродовж якого вони були вилучені, або після завершення зміни. У виняткових випадках за наявності великих обсягів вилучених товарів чи інших обґрунтованих підстав строк організації передачі товарів, транспортних засобів комерційного призначення може бути подовжений керівником підрозділу аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням за погодженням з керівником інфраструктури. Продовження такого строку фіксується службовою запискою на ім`я керівника підрозділу інфраструктури. Відтак, товар (автомобіль), як безпосередній предмет порушення митних правил, підлягав обов`язковому вилученню з поміщенням на склад тимчасового зберігання органу доходів та зборів. Згідно з ч. 3 ст. 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником них товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються. Будучи впевненим у своїй невинуватості у порушенні митних правил, позивач обґрунтовано розраховував, що за час провадження у справі про порушення митних правил, він не буде сплачувати (чи відшкодовувати) витрати за зберігання автомобіля в зоні діяльності Одеської митниці ДФС. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р. у справі № 760/15428/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2018 р., закрито провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу адмінправопорушення. Отримавши зазначені судові рішення, що набрали законної сили, позивач звернувся до Одеської митниці ДФС для звершення митного оформлення автомобіля, однак з`ясував, що в порушення вимог ст. 511 та ч.ч. 1, 5 ст. 238 МК України щодо обов`язковості вилучення автомобіля як безпосереднього предмета порушення митних правил та поміщення його на склад митниці, і вимог ст. 518 цього Кодексу щодо обов`язковості виконання доручення іншого митного органу, Одеська митниця ДФС не вчинила відповідних процесуальних дій, не вилучила автомобіль і не помістила його на склад тимчасового зберігання митниці. Весь цей час, починаючи з 16.04.2018 р., невилучений автомобіль перебував на зберігання у ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», а не на складі митниці. У зв`язку з цим, ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», як незалежний суб`єкт господарювання і до якого положення ч. З ст. 243 МК України не можуть бути застосовані, виставив позивачу вимогу про сплату вартості зберігання автомобіля за період з 16.04.2018 р., і за рахунком від 18.12.2018 р. № 552 він сплатив суму в розмірі 65058,22 грн. (54215,19 + 20% ПДВ) за зберігання автомобіля за період з 16.04.2018 р. по 18.12.2018 р. Після оплати вартості зберігання автомобіля було завершено його митне оформлення та автомобіль випущено у вільний обіг (ІМ40), про що оформлено декларацію № UA500650/2018/067143 від 19.12.2018 р. Таким чином, на підставі зазначеного позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та законних, та, з урахуванням викладеного, на підставі ст. 1173 ЦК України, просить відшкодувати понесені ним збитки за рахунок держави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.02.2021 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 04.03.2021 р., відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської митниці Держмитслужби, Одеської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди. В ухвалі про відкриття провадження у справі сторонам визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 23.11.2021 р. до суду від представника відповідача Київської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Київська митниця Держмитслужби позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Не заперечуючи обставин надходження автомобіля та складання відносно позивача протоколу про порушення митних правил, у той же час представник відповідача зазначає, що при закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача судом не було встановлено незаконності дій митниці. Вважає, що при складанні протоколу дії Київської митниці були правомірними, послідовними та відповідали процедурі, передбаченій МК України, а також були вжиті посадовими особами Київської митниці Держмитслужби в межах своїх повноважень на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, що підтверджується листом від 16.04.2018 р. № 1240/7/26-70-20-04. Крім того, зазначає, що переміщення товару через митний кордон України, митний контроль та митне оформлення товару в зоні діяльності Київської митниці не здійснювався. Вилучення та передачу товару на зберігання ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» посадовими особами Київської митниці не проводилося. Виходячи з цього, вважає, що в діях Київської митниці відсутні складові, визначені ст. 1173 ЦК України, для відшкодування шкоди, а тому просить у позові відмовити. Крім того, представник просить замінити відповідача Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, оскільки Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення (проводяться реорганізаційні заходи з метою припинення юридичної особи). Так, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України. В свою чергу Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, здійснює функції і повноваження з реалізації державної митної політики та здійснює супроводження судових справ, де раніше стороною виступала Київська митниця Держмитслужби. 23.11.2021 р. до суду від представника відповідача Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву та письмові пояснення, відповідно до яких Одеська митниця Держмитслужби позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р. у справі № 760/15428/18, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 р., судом вирішено закрити провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Автомобіль марки «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] Одеською митницею ДФС не вилучався та на склад митниці не був розміщений. Одеська митниця не була учасником справи № 760/15428/18. Відповідно до наряду № 888В від 02.04.2018 р., виданого ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», автомобіль «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] , вантажоодержувач [PERSON] , був розміщений на ГТК ТОВ «Євротермінал» для подальшого розформування та знаходився під митним контролем в зоні діяльності Одеської митниці ДФС з 04.04.2018 р. 15.12.2018 р. агентом з митного оформлення ФОП [PERSON] було заявлено до митного контролю та оформлення за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № UA500650/2018/067143 шляхом електронного декларування товар «автомобіль легковий з двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та кривошипно - шатунним механізмом, пасажирський, що був у використанні марка «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] . 15.12.2018 р. митне оформлення автомобіля «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] було завершено. З моменту розміщення зазначеного автомобіля під митним контролем (04.04.2018 р.) до дати звернення до суду з позовом про стягнення коштів у розмірі 65058,22 грн., позивач не звертався до Одеської митниці ДФС з порушеного питання та не оскаржував дії митниці у порядку адміністративного судочинства. Представник Одеської митниці Держмитслужби звернув увагу на те, що факти, зазначені у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р. у справі № 760/15428/18, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 р., свідчать про те, що у позивача були договірні відносини з ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» та на підставі рахунку від 18.12.2018 р. №552 позивач добровільно сплатив суму у розмірі 65058,22 грн. на користь ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП». При цьому, Солом`янський районний суд м. Києва та Київський апеляційний суд не надавали правової оцінки діям Одеської митниці ДФС, не визнавали протиправними дії або бездіяльність Одеської митниці ДФС. Зазначене свідчить про відсутність такого елементу складу правопорушення, з яким закон пов`язує відшкодування збитків, як протиправність дій (бездіяльності) відповідача - органу державної влади, а відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність відповідача. Таким чином, Одеська митниця вважає, що відсутні підстави для стягнення з Державної казначейської служби України коштів у розмірі 65058,22 грн., та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 16.11.2021 р. до суду від представника відповідача Державної митної служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не доведено наявності всіх складових цивільно-правової відповідальності. Так, у поданому відзиві представник Державної митної служби України вказав на те, що за результатами розгляду справи № 760/15428/18, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 р., закрито провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що у митній декларації типу ІМ/40/ДЕ № UA500650/2018/013592 декларантом виступає ПП «Мортранс» в особі агента з митного оформлення [PERSON] , а [PERSON] лише вказаний як одержувач товару. Будь-яких договорів з декларантом ПП «Мортранс» [PERSON] не укладав та не уповноважував вчиняти будь-які дії від його імені. У матеріалах справи міститься довіреність, надана від [PERSON] ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» для оформлення та транспортування автомобіля. Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що будь-яких дій [PERSON] , які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, судом не встановлено. При цьому, незаконність дій митниці по складанню протоколу про порушення митних правил, судовими рішеннями не встановлено. Також представник Державної митної служби України зазначив, що позивачу відомо було, що автомобіль марки «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] , Одеською митницею ДФС не вилучався та на склад митниці не був розміщений. Так, відповідно до наряду № 888В від 02.04.2018 р., виданого ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», автомобіль «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] , вантажоодержувач [PERSON] , був розміщений на ГТК ТОВ «Євротермінал» для подальшого розформування та знаходився під митним контролем в зоні діяльності Одеської митниці ДФС з 04.04.2018 р. З моменту розміщення зазначеного автомобіля під митним контролем (04.04.2018 р.) до звернення з даною позовною заявою до суду, позивач не звертався до Одеської митниці ДФС з порушеного питання та не оскаржував дії митниці у порядку адміністративного судочинства. Обґрунтовуючи наявність шкоди, позивач зазначив, що внаслідок неправомірної поведінки відповідачів, а саме Київської та Одеської митниці Держмитслужби, він був змушений сплатити суму в розмірі 65058,22 грн. за зберігання автомобіля згідно з рахунком від 18.12.2018 р. № 552 на користь ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП». Оплата вказаного рахунку, на думку Держмитслужби, свідчить про виконання позивачем зобов`язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування від 12.04.2018 р. № 12.04.2018-1, укладеним між позивачем та ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП». З огляду на зазначене, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між виконанням позивачем своїх зобов`язань за вказаним договором та бездіяльністю митних органів, неправомірність якої позивач обґрунтовує у позовній заяві. 19.11.2021 р. до суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало, а тому не може нести відповідальності за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Окрім того, представник Державної казначейської служби України вказав на відсутність одного із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності рішення щодо незаконності дій чи бездіяльності відповідачів, без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов`язати відшкодувати шкоду. 15.11.2021 р. до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзиви Державної митної служби України та Одеської митниці Держмитслужби, відповідно до якої представник повністю підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, вказуючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази незаконності бездіяльності Одеської митниці ДФС та Київської митниці ДФС (правонаступниками яких є Державна митна служба України), докази наявності шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою. Із доводами відзивів позивач не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 3 Конституції України проголошує, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Це конституційне положення більшу конкретизацію знаходить у ст. 56 Основного Закону, яка закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційних та цивільно-правових нормах: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За змістом ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Тобто, при застосуванні ст.ст. 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше: невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге: факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.03.2018 р. в зоні митного контролю Сектору митного оформлення міжнародних експрес відправлень (Елін - «FedEx») митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС (ЦСС ТОВ «ЕЛІН ЛТД»; м. Київ, проїзд Військовий, 1), при митному огляді міжнародного експрес-відправлення документального характеру (ДОКС) № 771741514700, який надійшов від компанії «WEST COAST SHIPPNG» (1200 WRIGHT AVE, RICHMOND, CA 94804 US (США) на адресу - «DMYTRO BURYAK» (KAZACKAA STR 116 KIEV 03118) («Дмитро Буряк» (03118, м. Київ, вул. Козацька, 116) було виявлено оригінали документів: - супровідний лист (COVER LETTER) від 31.01.2018 р., виданий Бюро митного та прикордонного захисту на товари, що переміщуються за документом № NAM986384 у контейнері № TLLU5005568 з території Сполучених Штатів Америки (порт Окленд) до України (порт Одеса), а саме транспортні засоби, серед яких - «HONDA HR-V 2016 модельного року виготовлення, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] » вартістю 6143,00 доларів США, із зазначенням у якості експортера компанії «CARSWEST LLC» (33753 WILD HORSE WAY, YUCAIPA, CA 92399, UNITED STATES (США), одержувача - «OPTIMUM GROUP LLC» (BOLSHAYA ARNAUTSKAYA BLD. 76, OF. 4, TEL.: [NUMBER], ODESSA 65045, UKRAINE) (ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» (Україна, 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4, тел.: [NUMBER]), експедитора - «WEST COAST SHIPPING» (1200 WRIGHT AVE, RICNMOND, CA 94804 UNITED STATES (США); - коносамент (BILL OF LADING) № WCSI3281 від 31.01.2018 р. з посиланням на у гр. 5 на документ № NAM986384 на товари, що переміщуються з території Сполучених Штатів Америки (порт Окленд) до України (порт Одеса) у контейнері № [NUMBER] , а саме, транспортні засоби, серед яких - «2016 HONDA HR-V ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] », відправником якого зазначено компанію «WEST COAST SHIPPNG» (1200 WRIGHT AVE, RICHMOND, CA 94804 UNITED STATES (США), одержувачем - «OPTIMUM GROUP LLC» (BOLSHAYA ARNAUTSKAYA BLD. 76, OF. 4, TEL.: [NUMBER], ODESSA 65045, UKRAINE) (ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» (Україна, 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4, тел.: [NUMBER]); - квитанція про продаж/договір купівлі-продажу від 15.01.2018 на лот № 46485357, який являв собою транспортний засіб 2016 модельного року виготовлення «HONDA HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] », загальна вартість якого за результатами продажу через онлайн-аукціон «COPART» склала 6203,00 доларів США, складений компанією «FARMERS AUTO» (1255 EAST CENTRAL FRESNO, CA 93725) із зазначенням у якості учасника торгів - «CARS WEST LLC» (33753 WILD HORSE WAY YUCAIPA, CA 92399). 04.04.2018 р. в зоні діяльності Одеської митниці ДФС (п/п «Одеський морський торговельний порт») через митний кордон України на адресу одержувача - « [PERSON] » (ідентифікаційний код [NUMBER] ) переміщено товар «Автомобіль бувший у використанні 2016 модельного року виготовлення марка «HONDA» модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] », який було вивантажено з контейнера № [NUMBER] . При цьому, у якості підстави для переміщення 04.04.2018 р. вищеописаного товару через митний кордон України до органу доходів і зборів (Одеська митниця ДФС) подано наступні документи: - коносамент (BILL OF LADING) від 31.01.2018 р. № HBOL43088100 з посиланням на у гр. 5 на документ перевізника № NAM986384 на товари, що переміщуються з території Сполучених Штатів Америки (порт Окленд) до України (порт Одеса) у контейнері № [NUMBER] , а саме - транспортний засіб «2016 HONDA HR-V ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] », відправником якого зазначено компанію «WEST COAST SHIPPNG» (1200 WRIGHT AVE, RICHMOND, CA 94804 UNITED STATES (США), одержувачем - «[PERSON]» ([ADDRESS], Tel: [NUMBER] , [ADDRESS]), « [PERSON] » ( [ADDRESS] ), експедитором - «OPTIMUM GROUP LLC» (BOLSHAYA ARNAUTSKAYA BLD. 76, OF. 4, TEL.: [NUMBER], ODESSA 65045, UKRAINE) (ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» (Україна, 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4, тел.: [NUMBER]); - інвойс від 15.01.2018 р. № 18011603 на товар «транспортний засіб 2016 модельного року виготовлення «HONDA HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] », загальною вартістю 5500,00 доларів США, виставлений компанією «CARS WEST LLC» (США) до «[PERSON]» (Passport CK147650, [ADDRESS], Tel: [NUMBER] , [ADDRESS]), « [PERSON] » (Паспорт [NUMBER] , [ADDRESS] ) . 14.04.2018 р. зазначений вище товар агентом з митного оформлення ПП «МОРТРАНС» (ЄДРПОУ 311377289) - гр. [PERSON] був заявлений до митного контролю та оформлення за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № UA500650/2018/013592 шляхом електронного декларування. При порівнянні відомостей, наявних в документах, які було виявлено під час митного огляду міжнародного експрес-відправлення документального характеру (ДОКС) № 771741514700 у зоні митного контролю Сектору митного оформлення міжнародних експрес-відправлень (Елін - «FedEx») митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС (ЦСС ТОВ «ЕЛІН ЛТД»; м. Київ, проїзд Військовий, 1), та документах, на підставі яких товар переміщений через митний кордон України в зоні діяльності Одеської митниці ДФС, було встановлено, що ідентифікаційні ознаки товару є ідентичними, повністю співпадають ідентифікаційні ознаки контейнера, в якому переміщувався останній (TLLU5005568) тощо. Відмінність полягає у відомостях щодо фактурної вартості товару, а саме: у інвойсі від 15.01.2018 № 18011603, поданому у якості підстави для переміщення товару через митний кордон України, а в подальшому - до митного оформлення, фактурну вартість товару зазначено у розмірі 5500,00 доларів США, а в квитанції про продаж/договорі купівлі-продажу від 15.01.2018 р. на лот № 46485357, який був виявлений під час митного огляду міжнародного експрес-відправлення документального характеру (ДОКС) № 771741514700, вартість цього ж товару складає 6203,00 доларів США. Таким чином, митний орган прийшов до висновку, що дії громадянина України [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) призвели до переміщення товарів загальною вартістю 163322,31 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості. Згідно з ч. 1 ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. З огляду на зазначене, 16.04.2018 р. Київською митницею ДФС у відношенні позивача, [PERSON] було складено протокол про порушення митних правил № 0208/10000/18 за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України. За змістом протоколу безпосередні предмети порушення митних правил, які на момент складання протоколу знаходилися у зоні митного контролю Одеської митниці ДФС, будуть вилучені окремим протоколом. Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Відповідно до ч. 2 ст. 511 МК України, у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 МК України, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим. Згідно з ч. 1 ст. 518 МК України, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, має право доручити проведення конкретних процесуальних дій посадовій особі іншого митного органу. Конкретними процесуальними діями у розумінні ч. 1 ст. 518 МК України можуть бути: тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів, митне обстеження, пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання, взяття проб та зразків для проведення експертизи. Вбачається, що з урахуванням того, що порушення митних правил було виявлено в зоні діяльності Київської міської митниці ДФС, а безпосередні предмети порушення митних правил перебували в зоні митного контролю Одеської митниці ДФС, листом від 16.04.2018 р. № 1240/7/26-70-20-04 Київською міською митницею ДФС направлено відповідне доручення на проведення вилучення предметів ПМП у відповідності до статей 511 та 518 МК України, а також опитування декларанта по суті справи. Водночас, з метою належного виконання доручення, Київською міською митницею ДФС направлено Одеській митниці ДФС копію протоколу про порушення митних правил від 16.04.2018 р. № 0208/10000/18, а також повідомлено Одеську митницю ДФС про необхідність інформування Київської міської митниці ДФС відповідним листом в строки, передбачені ч. 2 ст. 518 МК України, з доданням належним чином завірених копій документів, поданих до митного контролю та оформлення, а також документів, що підтверджують вилучення вищезгаданих предметів ПМП та опитування громадян. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 р., провадження в справі про притягнення позивача, [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. За змістом статті 22 ЦК України, яку позивач, у тому числі, визначив підставою позову, збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу, визначені у статтях 1173, 1174 ЦК України, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статті 1173 і 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом до суду про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Дії (бездіяльність) відповідного органу, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та про відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України). Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 21 жовтня 2020 р. в справі №312/262/18 /провадження № 61-14401св19/, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при застосуванні ст.ст. 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 920/715/17 та у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 910/22630/17, положення статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Разом з тим, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Обов`язок щодо доведення наявності зазначених умов покладено на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, Одеської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, позивач [PERSON] посилається на те, що кошти, заявлені до стягнення в сумі 65058,22 грн. є майновою шкодою, завданою внаслідок неправомірної поведінки Київської міської митниці ДФС та Одеської митниці ДФС під час провадження у справі про порушення митних правил. В обґрунтування неправомірної поведінки митних органів позивач вказав на протиправну бездіяльність митних органів та зазначив, що Одеська митниця ДФС не дотрималась вимог статей 238, 511, 518 МК України та наказу № 627 і не вчинила процесуальних дій по вилученню безпосереднього предмету порушення митних правил та не розмістила автомобіль на склад митниці. В свою чергу, Київська митниця ДФС не перевірила виконання свого власного доручення (лист від 16.04.2018 р. № 1240/7/26-70-20-04) та не отримавши від Одеської митниці ДФС (лист від 24.04.2018 р. № 4336/7/15-70-20-01) документів на підтвердження виконання такого доручення щодо обов`язкового вилучення, не вчинила жодних дій на виправлення порушень. Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією позивача, з огляду на наступне. Так, як встановлено судом, 16.04.2018 р. Київською міською митницею ДФС у відношенні позивача, [PERSON] , складено протокол про порушення митних правил № 0208/10000/18 за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України, а саме за вчинення дій, що призвели до переміщення товару «Автомобіль бувший у використанні 2016 модельного року виготовлення марка «HONDA» модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): [NUMBER] » через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості. З урахуванням того, що порушення митних правил було виявлено в зоні діяльності Київської міської митниці ДФС, а безпосередні предмети порушення митних правил перебували в зоні митного контролю Одеської митниці ДФС, листом від 16.04.2018 р. № 1240/7/26-70-20-04 Київською міською митницею ДФС направлено відповідне доручення на проведення вилучення предметів ПМП у відповідності до статей 511 та 518 МК України, а також опитування декларанта по суті справи. Крім цього, Київською міською митницею ДФС направлено Одеській митниці ДФС копію протоколу про порушення митних правил від 16.04.2018 р. № 0208/10000/18, а також повідомлено Одеську митницю ДФС про необхідність інформування Київської міської митниці ДФС відповідним листом в строки, передбачені ч. 2 ст. 518 МК України, з доданням належним чином завірених копій документів, поданих до митного контролю та оформлення, а також документів, що підтверджують вилучення вищезгаданих предметів ПМП та опитування громадян. Листами, адресованими Київській міській митниці ДФС Одеською митницею ДФС повідомлено про здійснення заходів щодо опитування громадян, які мешкають в зоні діяльності митниці (від 20.04.2018 р. № 4185/15-70-20-01) та направлено пояснення директора декларанта ПП «Мортранс» [PERSON] (від 24.04.2018 р. № 4336/7/15-70-20-01). Щодо здійснення дій по вилученню автомобіля, Одеська митниця ДФС не повідомила. За результатами розгляду справи № 760/15428/18, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018 р., закрито провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що у митній декларації типу ІМ/40/ДЕ № UA500650/2018/013592 декларантом виступає ПП «Мортранс» в особі агента з митного оформлення [PERSON] , а [PERSON] лише вказаний як одержувач товару. Будь-яких договорів з декларантом ПП «Мортранс» [PERSON] не укладав та не уповноважував вчиняти будь-які дії від його імені. У матеріалах справи міститься довіреність, надана від [PERSON] ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП» для оформлення та транспортування автомобіля. Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що будь-яких дій [PERSON] , які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, судом не встановлено. При цьому, незаконність дій митниці по складанню протоколу про порушення митних правил, судовими рішеннями не встановлено. Матеріалами справи підтверджується те, що позивачу відомо було, що автомобіль марки «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] , Одеською митницею ДФС не вилучався та на склад митниці не був розміщений. Так, відповідно до наряду № 888В від 02.04.2018 р., виданого ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», автомобіль «HONDA модель «HR-V», ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) [NUMBER] , вантажоодержувач [PERSON] , був розміщений на ГТК ТОВ «Євротермінал» для подальшого розформування та знаходився під митним контролем в зоні діяльності Одеської митниці ДФС з 04.04.2018 р. З моменту розміщення зазначеного автомобіля під митним контролем (04.04.2018 р.) до звернення з даною позовною заявою до суду, позивач не звертався до Одеської митниці ДФС з порушеного питання та не оскаржував дії митниці у порядку адміністративного судочинства. Обґрунтовуючи наявність шкоди, позивач зазначив, що внаслідок неправомірної поведінки відповідачів, а саме Київської та Одеської митниці Держмитслужби, він був змушений сплатити суму в розмірі 65058,22 грн. за зберігання автомобіля згідно з рахунком від 18.12.2018 р. № 552 на користь ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП». Разом з тим, оплата вказаного рахунку свідчить про виконання позивачем зобов`язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування від 12.04.2018 р. № 12.04.2018-1, укладеним між позивачем та ТОВ «ОПТИМУМ ГРУП», за умовами якого, зокрема: Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги Клієнтові за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені та за рахунок Клієнта договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання, терміналами, та ін. організаціями (п. 2.1.1); Експедитор зобов`язується представляти інтереси Клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та ін. організаціями у зв`язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів клієнта (п. 2.1.2); Експедитор має право при тримання по відношенню до всіх вантажів Клієнта, до проведення всіх взаєморозрахунків. Таке право Експедитора полягає в праві притримувати вантаж або документи на вантаж, до моменту оплати послуг Експедитора та відшкодування, здійснених ним в інтересах Клієнта витрат. При затримці вантажу Експедитор має право на свій розсуд зберігати такий вантаж в контейнері або транспортному засобі, або розмістити вантаж в складі чи будь-якому іншому місці. В такому випадку Клієнт несе витрати, пов`язані з розвантаженням, завантаженням, зберіганням, простоєм контейнерного обладнання або транспортних засобів, повторною подачею контейнерів та транспортних засобів під завантаження (п. 4.7). З огляду на зазначене, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між виконанням позивачем своїх зобов`язань за вказаним договором та бездіяльністю митних органів, неправомірність якої позивач обґрунтовує у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Постановою Кабінету міністрів України № 858 від 02 жовтня 2019 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком. Реорганізувано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2. Територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби. Відповідно до ч. 5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Київська митниця ДФС та Одеська митниця ДФС перебувають в стані припинення, що підтверджується посиланнями позивача в позові, та відповідним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, як Одеська митниця ДФС, так і Київська митниця ДФС продовжують здійснювати свої функції. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, а лише за клопотанням позивача - стаття 51 ЦПК України. Позивачем не було заявлено клопотання про залучення до справи співвідповідача. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що діями залучених позивачем до участі в справі відповідачів його права порушені не були. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed