Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області в особі голови комісії з припинення Мельничука М.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та брата [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 4,48 га, що розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостятинівського району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №754368, виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 липня 2001 року. Вказує, що спадкоємцями матері являються вона та її покійний брат [PERSON] . Наразі вона також є спадкоємцем останнього, проте не має змоги оформити свої спадкові права на заявлену земельну ділянку через наявні виправлення в правовстановлюючому документі при зазначенні прізвища власника, у зв`язку з чим їй нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року в справі замінено неналежного відповідача на належного відповідача Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області. Сторона позивачки подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила справу розглянути без їх участі. Представник відповідача визнала позов, просила справу розглянути без її участі, про що подала відповідну заяву. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 17 згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 30 грудня 2011 року Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 20 травня 2014 року за № 188 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] та сином [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 березня 2021 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)). Факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] відповідно, як матір`ю та дочкою підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 29 жовтня 1970 року Іршиківською сільською радою Старокостятинівського району Хмельницької області, та між [PERSON] та [PERSON] , як між рідними сестрою та братом - вищевказаним свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 29 жовтня 1970 року. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 335/2014, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 22 травня 2014 року вбачається, що спадкоємцями за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] являються діти [PERSON] та [PERSON] . За даними матеріалів спадкової справи № 236/2021, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 01 червня 2021 року вбачається, що спадкоємцем за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] являється його рідна сестра [PERSON] . До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 4,48 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №754368, виданого на підставі рішення Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 06 липня 2001 року за №1 Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 липня 2001 року. Листами державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області за № 1830/02-14 від 16 жовтня 2020 року та за № 1915/02-14 від 19 серпня 2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлену земельну ділянку після смерті [PERSON] та [PERSON] в зв`язку з наявності виправлення в графі власник, а саме прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », що виключає можливість дотриматись п.4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», де виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускаються, тому правовстановлюючий документ із виправленням не може бути підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ лист від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на вищевказане земельну ділянку відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та рідного брата [PERSON] , прийняла спадщину, відсутній спадковий спір, враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивачка не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved