Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

19 січня 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 13 січня 2022 року ним отримано матеріали виконавчого провадження № 67948992, з яких йому стало відомо, що 21 грудня 2021 року старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Братусь Наталія Володимирівна винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67948992 щодо позивача, на підставі виконавчого напису від 23 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 4224, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 62 218,26 грн. Також, 21 грудня 2021 року старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Братусь Наталією Володимирівною було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 310 грн. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, позивач зазначає, що стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку лише на підставі нотаріально посвідченого договору. В свою чергу, наданий ТОВ «Фінпром маркет» заявка №004-04219-290313 від 29 березня 2013 року нотаріусу для вчинення виконавчого напису не посвідчений нотаріально. Крім того, позивач вказує, на те, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у зв`язку з чи просить задовольнити позов повністю. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді від 21 січня 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою судді від 21 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився. Директором ТОВ «Фінпром маркет» попередньо подано письмову заяву, в якій зазначено, що відповідач визнає позов частково, просить задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та частково задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. При цьому заперечує проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Також заявив клопотання про врегулювання спору за участю судді. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. 11 березня 2022 року, від начальника Покровського відділу ДВС у Покровському районі Донецької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 липня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4224, за яким з [PERSON] запропоновано звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №004-04219-290313 від 29 березня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 лютого 2018 року по 23 липня 2020 року включно. Сума заборгованості становить 62\~218,26 грн, що складається з: 33\~433,96 грн - заборгованості за тілом кредиту, 28\~734,30 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. За вчинення виконавчого напису нотаріуса стягнуто плату із стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» складає 62\~218,26 грн /а.с.15/. Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Братусь Н.В., виконавче провадження №67948992 /а.с.20, 21/. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, договір кредиту нотаріально не посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, та враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги в цій частині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 14 січня 2022 року /а.с.23-24/, рахунком № 1/14 від 14 січня 2022 року /а.с.26/, квитанцією №0.0.2424150198.1 від 19 січня 2022 року на суму 7 000 грн /а.с.27/ та актом виконаних робіт від 18 січня 2022 року / а.с.28/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом виконаних робіт від 18 січня 2022 року, а її фактична оплата - квитанцією №0.0.2424150198.1 від 19 січня 2022 року на суму 7 000 грн. Тому, суд вважає, що позивач [PERSON] належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача. При цьому, враховуючи відсутність доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення судових витрат, заява відповідача про зменшення суми судових витрат задоволенню не підлягає, як не підтверджена належними доказами. Суд вважає за необхідне зазначити, що не підлягає задоволенню заява про врегулювання спору за участі судді, оскільки матеріали справи не містять згоди позивача на таке врегулювання. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, його позов задоволено, при цьому відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фінпром маркет» на користь держави підлягають стягненню 50% витрат по оплаті судового збору у розмірі 496,20 грн та 248,10 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, а решту суми судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved