Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що вона проживає разом із своїм онуком [PERSON] , [INFO] , який є її онуком та сином покійної доньки [PERSON] . Її донька [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з грудня 2011 року. Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.04.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу, онук проживав разом з нею. [INFO] її донька [PERSON] , померла. Відповідач ніяким чином не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема незабезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає най ого фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не надає матеріальної допомоги, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Крижопільської селищної ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , батьками в свідоцтві про народження записано: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.04.2015 шлюб між сторонами розірвано. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно до довідки Крижопільської селищної ради від 21.01.2022, малолітній [PERSON] проживає без реєстрації, разом із бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого 15.12.2021 № 319 службою у справах дітей Крижопільської селищної ради Вінницької області гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться здоров`ям дитини, його духовним розвитком, не допомагає матеріально. З метою соціального захисту малолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо йог осина. Згідно характеристики ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 ім. воїна - інтернаціоналіста С.В. Гаврилюка смт Крижопіль, Вінницької області, [PERSON] навчається у у 4-А класі, проживає з бабусею [PERSON] , яка постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько не цікавиться навчанням та виховним процесом дитини, належним чином не виконує батьківські обов`язки. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved