Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житлі зареєстровані відповідачі дочки позивача, але відповідач [PERSON] з 2001 року, а відповідач [PERSON] з 2005 року не проживають за вказаною адресою. На даний час відповідачі виїхали на інше місце проживання, але з реєстрації за вказаною адресою не зняті. Посилаючись на те, що відповідачі з 2001 та 2005 року без поважних причин не проживають в квартирі, що належить позивачу, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Від позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомлялися рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, до суду повернулось зворотне повідомлення про вручення з відміткою про їх отримання за довіреністю тією ж особою, що і отримала адресоване позивачу повідомлення, що у комплексі з наявним у справі актом депутата про встановлення факту непроживання від 13.01.2022 року дає підстави для висновку про те, що відповідачі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем їх проживання відсутні, тому вони відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважаються повідомленими. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідачі не з`явилися в судове засідання та не подали відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі матеріали (акт про встановлення факту непроживання від 13.01.2022 року; довідку «ЦНАП» виконавчого комітету Баштанської міської ради від 17.11.2021 року №3853; копію договору купівлі-продажу від 20.03.1992 року; копію витягу про реєстрацію спадкового договору від 28.12.2021 року; копію розпорядження міського голови Баштанської міської ради від 08.02.2021 року №35-р) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житлі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] - дочки позивача, але відповідач [PERSON] з 2001 року, а відповідач [PERSON] з 2005 року не проживають за вказаною адресою. На даний час відповідачі виїхали на інше місце проживання, але з реєстрації за вказаною адресою не зняті. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачем житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачами договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі), та такі факти позивачем заперечуються, і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі по [ADDRESS] та з моменту їх реєстрації у вказаному житлі вони набули право користування ним. Але відповідач [PERSON] з 2001 року, а відповідач [PERSON] з 2005 року не реалізовують своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживають за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування будинком позивача відповідачі не укладали, тому реєстрація відповідачів у квартирі позивача неправомірно обмежує його правомочності з користування та розпорядження належним йому майном. У зв`язку з наведеним, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved