Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 25.12.2010 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 561. Від спільного подружнього життя вони мають одну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначає, що з 2016 року в них з відповідачем стали поступово погіршуватись стосунки, між ними виникали непорозуміння та конфлікти щодо участі в організації сімейного побуту, фінансового забезпечення сім`ї, спільного бюджету, виховання та утримання дитини тощо. Ці обставини не призводили до зміцнення стосунків між сторонами. Позивач зазначає, що нею неодноразово вживались заходи для збереження сім`ї , однак вони не призвели до позитивного результату. З 2019 року сторони фактично не проживають однією сім`єю, а з серпня 2021 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач переїхав проживати до своїх батьків. Дитина залишилась проживати із нею. Позивач стверджує, що сім`я фактично не існує та примирення між нею і відповідачем неможливе. Просить постановити рішення, яким укладений шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. 10.01.2022 року ухвалою суду відкладено розгляд даної справи у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу у справі повідомлення про дату, час і місце судового засідання на 09.02.2022 року. 09.02.2022 року розгляд справи відкладено на 15.03.2022 року. Позивач у судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності (арк.спр. 22). Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає, а також просить справу розглядати у його відсутності (арк.спр. 28-29). А тому, суд, оглянувши письмові заяви сторін у справі, ухвалив розгляд даної справи проводити за відсутності сторін у справі та на підставі поданих до суду доказів. Ураховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 25.12.2010 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 561, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 9). Із копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] встановлено, що у сторін [INFO] у шлюбі народилася одна дитина, а саме: донька [PERSON] (арк. спр. 8). Судом встановлено, що позивач [PERSON] в письмовій заяві поданій до суду 31.12.2021 року зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] 11.01.2022 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає зберегти своє прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, про залишення їй прізвища - " [PERSON] ". З огляду на викладені правові норми, обставини у справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача в користь позивача належить стягнути 454,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, в користь позивача належить з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн. А відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути 454,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved