Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] , до Каноницької сільської об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] , помер дядько позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку позивач має намір прийняти що складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,82 га на території Озерської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON] , за життя залишив заповіт, яким державний акт на право приватної власності на земельну ділянку заповів - [PERSON] . Однак позивачем було встановлено, що родинні стосунки з померлим неможливо встановити, оскільки в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, містяться розбіжності. Так, по батькові спадкодавця в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку значиться, як « [PERSON] », тоді ж як правильно « [PERSON] ». Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. Встановлення факту родинних відносин породить для позивача певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом має намір оформити у спадок вищезазначену земельну ділянку, однак не звернувся вчасно до нотаріуса, оскільки позивачу не було взагалі відомо про наявність спадкового майна та лише зараз стало відомо про його наявність, коли його мати під час прибирання будинку де проживав спадкодавець виявила державний акт та заповіт. Також, позивач зазначає, що поновлення строку для прийняття спадщини не порушує нічиїх прав та інтересів, оскільки і по даний час спадкове майно не було визнано відумерлим. Вказані обставини стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку. За даних обставин необхідні дії по оформленні спадщини [PERSON] , своєчасно не здійснив. Звернувшись до Володимирецької районної державної нотаріальної контори, позивач, отримав відмову, так як було пропущено граничний шестимісячний строк для прийняття спадщини. А тому, звернулася до суду із позовом, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Іншої можливості відновити своє право на спадщину позивач не має. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою суду від 04 березня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Каноницької сільської об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника заявлені вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 25 частиною 4 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] , помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] , яке видане Озерською сільською радою Володимирецького району Рівненської області від 18.10.2004 року. На день смерті [PERSON] , належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,82 га, які знаходяться на території Озерської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №631654 від 05.11.2003 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Озерської сільської ради від 27.07.2004 року, покійний [PERSON] , заповів державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 №631654 від 05.11.2003 року - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67999158 від 30.12.2021 року. Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Отже, якщо позивач не проживала разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17. Відповідно до п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Через встановлені судом обставини, які суд визнає поважними, позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори вчасно. Додатково суд враховує, що інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звертались. Задовольняючи позов в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому, на підставі представлених доказів, суд переконався в тому, що позивач дійсно не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин і тому суд визначає позивачу додатковий строк для прийняття спадщини у продовж шести місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п.4.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При цьому, оскільки по батькові покійної у Державному акті зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть та заповіті « [PERSON] », не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №631654 від 05.11.2003 року не належить спадкодавцю та те, що позивач не є племінником померлого [PERSON] . Вказаний факт ніякими іншими доказами, що є в справі, не спростовується та їм не суперечить, тому суд вважає доведеним і встановленим факт належності правовстановлюючого документу покійному [PERSON] . Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.

Outcome: approved