Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 24 грудня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння у подружньому житті. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказав, що вони з відповідачем не ведуть спільний побут, спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки протягом шести місяців, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить його інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2021 провадження у справі відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив суд розгляд даної справи проводити у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити та розгляд даної справи проводити у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 24.12.2011, що був зареєстрований у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис №1137. За час перебування у подружжя народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача вбачається, сім`я фактично розпалась через різні погляди на життя та сім`ю, втрату взаєморозуміння у подружньому житті. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні між подружжям тривалий час. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved