Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07 грудня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві посилалась на те, що 05 лютого 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3000 доларів США зі сплатою за користування коштами відсотків з розрахунку 5% на місяць від суми позики строком до 31 серпня 2020 року, про що свідчить розписка, написана власноруч відповідачем. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач грошові кошти не повернув. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 4025,91 доларів США та 2301,46 грн., з яких: 3000 доларів США - сума боргу, 1025,91 доларів США - відсотки за користування позикою, 2301,46 грн. - 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1097,63 грн. (а.с. 2-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 16). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 17). До суду 11 січня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 18). Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с. 19-20). Позивач надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 22). Відповідач також надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі в якій визнав позовні вимоги. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 05 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 3000,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами відсотків з розрахунку 5% на місяць від суми позики, які зобов`язався повернути в строк до 31 серпня 2020 року. Ця форма договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. У визначений розпискою строк, а також на час розгляду справи грошові кошти відповідачем [PERSON] не повернуті, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Судом встановлено, що у даній цивільній справі спір виник у зв`язку із неповерненням та невиконання зобов`язання щодо повернення коштів в обумовленому сторонами розмірі та строки. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або також кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із розписки від 05 лютого 2020 року вбачається, що на виконання укладеного договору відповідач [PERSON] отримав 3000 доларів США грн. Вказані докази підтверджують укладення між сторонами договору позики та передання передбачених ним грошей. Частиною 1статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже надана розписка є тим документом, що підтверджує виникнення у сторін правовідносин за договором позики. У зазначений в договорі строк [PERSON] , отримані в якості позики кошти в розмірі 3000 доларів США не повернув, чим порушив умови договору. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20) викладено висновок, що ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). При цьому, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що договорі позики укладений у належній письмовій формі, факт отримання грошових коштів підтверджений письмовою розпискою позичальника [PERSON] , та враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 4025,91 доларів США та 2301,46 грн., з яких: 3000 доларів США - сума боргу, 1025,91 доларів США - відсотки за користування позикою, 2301,46 грн. - 3% річних (розрахунок здійснений позивачем та перевірений у судовому засіданні) (а.с. 6-7). Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1097,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved