Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі позивач)звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» (відповідач-1, ПрАТ «СК АСКО ДС»), [PERSON] (відповідач-2) про відшкодування шкоди, згідно з яким просила суд: стягнути з відповідачів на користь позивача страхове відшкодування, 3 % річних, пеню, інфляційні втрати в сумі: 97 860,59 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.08.2020 року приблизно о 19 год. 52 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-В, сталася ДТП за участі автомобілів «Hyundai Sonata» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Renault Laguna» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Renault Laguna» д.н. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» полісом обов`язкового страхування АО4153852. 01.09.2020 року ПрАТ «СК АСКО ДС» сплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 39 792,67 грн. та 1 050,00 грн. за евакуацію авто «Hyundai Sonata» д.н. [NUMBER] з місця ДТП. Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, позивач звернулася до суду з даним позовом. 26.07.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 22.10.2021 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо вимоги позову про стягнення страхового відшкодування, судом встановлено наступне. З позовної заяви вбачається, що 03.08.2020 року приблизно о 19 год. 52 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-В, сталася ДТП за участі автомобілів «Hyundai Sonata» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Renault Laguna» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Водій «Renault Laguna» д.н. [NUMBER] не впевнившись у безпечності свого маневру, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Hyundai Sonata», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.09.2020 року по справі № 761/27621/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалась. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Renault Laguna» д.н. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» полісом обов`язкового страхування АО4153852. 01.09.2020 року ПрАТ «СК АСКО ДС» сплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 39 792,67 грн. та 1050,00 грн. за евакуацію авто «Hyundai Sonata» д.н. [NUMBER] з місця ДТП. Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування позивач замовила незалежне автотоварознавче дослідження. Порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди встановлюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України «Про оцінку майна»). У відповідності до вимог ст.ст.5, 7 Закону України «Про оцінку майна» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування. На виконання вимог чинного законодавства Позивач замовила проведення незалежної автотоварознавчої оцінки КТЗ. Відповідно до Звіту №01-20/09 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 20.09.2020 р. вартість відновлюваного ремонту з урахуванням ПДВ становить 144 652,73 грн., а вартість матеріального збитку становить - 81 391,24 грн. Позивач, за власні кошти відремонтувала свій автомобіль, сума відновлюваного ремонту становить - 130 015 грн. 00 коп. Фактичний розмір збитків, який становить 130 015,00 грн., що підтверджується квитанціями про сплату коштів за ремонт автомобіля та актом виконаних робіт № 45 від 16 листопада 2020 р. та матеріалами до акту виконаних робіт № 45 від 16 листопада 2020 р. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування»: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, відповідач-1 повинен відшкодувати 32 909,20 грн. У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України: шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що страхової виплати відповідача-1 буде недостатньо, для того, щоб відшкодувати збитки у повному розмірі, у зв`язку із витраченими коштами на відновлення автомобіля, а тому відповідач-2 повинен відшкодувати різницю саме між страховою виплатою відповідача-1 та фактичними збитками, яких зазнав позивач відповідно до Акту виконаних робіт та матеріалів до акту виконаних робіт №45 від 16 листопада 2020 року, що становить - 57 313,13 грн. При цьому, позивач зазначає, що відповідач-2 добровільно не сплатив різницю між фактичним розміром шкоди та страховою сумою, а відповідач-1 сплатив неповну суму страхового відшкодування. Дослідивши відзив, суд встановив, що внаслідок ДТП, шо мала місце в місті Києві 03.08.2020 р., та сталося з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» на підставі полісу АО/4153852, пошкоджено належний позивачу автомобіль «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] . 04.08.2020 р. учасник ДТП [PERSON] повідомив ПрАТ «СК АСКО ДС» про настання події, що має ознаки страхового випадку та відбулась 03.08.2020 р. 05.08.2020 р. [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , на підставі довіреності від 30.06.2020 р., звернувся до ПрАТ «СК АСКО ДС» із заявою про виплату страхового відшкодування. 13.08.2020 р. на замовлення ПрАТ «СК АСКО ДС» оцінювачем [PERSON] разом з [PERSON] оглянуто пошкоджений автомобіль «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , про що складено Акт №20-097 огляду колісного транспортного засобу. Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закон №1961) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Норма ст. 29 Закону №1961 визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Звіту №20-097 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.08.2020 р. вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , дорівнює 47 751,21 грн. (в т.ч ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Сплачене позивачу страхове відшкодування в сумі 39 792,67 грн. розраховано так: вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , згідно Звіту №20-097 від 17.08.2020 р. 47 751,21 грн./1,2 (ПДВ) Факт отримання 39 792,67 грн. позивач визнає у позові. Позивач на підтвердження розміру завданого йому збитку посилається, зокрема, на Звіт про оцінку КТЗ №01-20/09 від 20.09.2020 р, складений ФОП [PERSON] . Для складання цього Звіту ФОП [PERSON] було проведено огляд автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , без участі представника ПрАТ «СК АСКО ДС», йому не було запропоновано прибути для огляду. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону №1961 якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Аналіз зазначених норм законодавства дозволяє зробити висновок що порядок визначення розміру збитків встановлений таким чином, що у випадку відсутності порушення страховиком терміну огляду транспортного засобу фактично унеможливлює залучення іншого спеціаліста (оцінювача, експерта) для визначення розміру саме страхового відшкодування. При цьому, визначений п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 строк відповідачем-1 не було порушено, огляд автомобіля позивача було проведено в межах визначеного законом строку (на дев`ятий календарний день з дня подання [PERSON] повідомлення про ДТП), про що свідчить Акт №20-097 огляду колісного транспортного засобу, який складався в присутності представника позивача, ним підписаний, при цьому зауважень щодо неправильності чи неповноти фіксації пошкоджень автомобіля представник позивача не надав. Таким чином у позивача не виникло права на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Таким чином, на момент виплати страхового відшкодування позивачу, його сума була розрахована за правилами Закону №1961, та виплачена без порушення визначеного законом строку. Висновок про правильне застосування вищевказаних норм Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» викладено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 301/1075/15-ц. Зокрема, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що страхова компанія у передбачений Законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди. На підставі зазначеного, суд поклав в основу рішення звіт про вартість матеріального збитку, замовником якого була страхова компанія. Таким чином, зобов`язання з виплати страхового відшкодування були виконані відповідачем-1 в повному обсязі, в розмірі шкоди, оціненої Страховиком у порядку, передбаченому Законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з ПрАТ «СК АСКО ДС» страхового відшкодування в розмірі 32 909,20 грн., з [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування в розмірі 57 313,13 грн. є незаконною та необгрунтованою, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення страхового відшкодування. Щодо вимоги позову про відшкодування 3 % річних, пені та інфляційних втрат, судом встановлено наступне. Позивач зазначив, що відповідач-2 зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних, що становить - 909,16 грн. та інфляційні втрати - 2 865,65 грн. Відповідач-1 зобов`язаний сплатити позивачу пеню - 1 774,39 грн., 3% річних - 443,60 грн. та інфляційні втрати - 1 645,46 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Outcome: dismissed