Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Приватного науково-дослідного підприємства «Землеустроитель» про визнання права власності на 1/2 частку спільного сумісного майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09 серпня 1980 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Неповнолітніх дітей немає. На цей час між сторонами припинені шлюбні стосунки, але шлюб у встановленому законом порядку не розірваний. Під час перебування сторін у шлюбі відповідачем [PERSON] було прийнято рішення про створення приватного підприємства «Землеустроитель» з правом найму робочої сили. Вказане підприємство було зареєстровано виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів 25.05.1994 на підставі рішення №169. В наступному в реєстраційні документи вносились зміни 08.02.2013. На цей час підприємство є діючим і не виключено із ЄДРПОУ. 20 червня 1997 року між ВАТ «Синельниківський ресорний завод» та ПНДП «Землеустроитель» був укладений договір №7 на створення (передачу) науково-технічної продукції. Умовами договору було передбачено те, що ПНДП « Землеустроитель» виконує розроблення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок на місцевості об`єктів ПАТ «Синельниківський ресорний завод». Відповідно до п.п.2.1. договору вартість виконаних робіт згідно з договором про договірну ціну складає 10337 грн., із них - 7000,00 грн. перераховуються на рахунок НПДП « Землеутроитель»; 3337 грн.- матеріалами. Також пунктом 2.2. договору було передбачено, що кінцевий строк розрахунків 05.08.1997. 27 квітня 1999 року між ВАТ «Синельниківський ресорний завод» та ПНДП «Землеустроитель» був укладений договір №16 . Відповідно до п.п.1.1. договору, в рахунок взаємних розрахунків між сторонами за договором №7 від 20.06.1997 ВАТ «Синельниківський ресорний завод» прийняло на себе зобов`язання побудувати адміністративно-торгівельний комплекс по [ADDRESS] . Вартість вказаних будівельних робіт склала 33302 грн. В свою чергу ПНДП «Земслеустроитель» прийняло на себе зобов`язання закінчити роботи по інвентаризації земельних ділянок для ВАТ «Синельниківський ресорний завод» і вартість інвентаризаційних робіт також складала 33302 грн. На виконання умов вказаного договору виконкомом Синельниківської міської ради було прийнято рішення №159 від 21.07.1999, яким Приватному науково-дослідному підприємству «Землевпорядник» було дозволено будівництво адміністративно-торгівельного комплексу по [ADDRESS] . 29.05.1998 рішенням Синельниківської міської ради народних депутатів 14-2/ХХІІІ Приватному науково-дослідному підприємству «Землеустроитель» було передано на праві постійного користування земельну ділянку площею 0,0283 га для використання за цільовим призначенням. У 2000 році на земельній ділянці площею 0,0283 га були збудовані нежитлова будівля адміністративно-торгівельного комплексу -А-1; а-1-навіс; №1,2- огорожа, загальною площею 106,7 кв.м., підсобною площею 62,4 кв.м. та літньою площею 44,3 кв.м. Відповідачем [PERSON] був отриманий дохід в розмірі 33302 грн. за виконані ним землевпорядні роботи у вигляді нежитлової будівлі адміністративно-торгівельного комплексу А-1, навіс-а-1, огорожа №1,2 по [ADDRESS] . Відповідно, вказаний об`єкт нерухомого майна є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, яке було набуте нами під час шлюбу. Просить визнати за [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) право спільної сумісної власності на 1/2 частку нежитлової будівлі адміністративно-торгівельного комплексу - А-1; а-1-навіс; №1,2- огорожа, загальною площею 106,7 кв.м., підсобною - площею 62,4 кв.м. та літньою - площею 44,3 кв.м., розташованої по [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до суду із зустрічної позовною заявою до [PERSON] , Приватного науково-дослідного підприємства «Землеутроитель» про визнання права власності на 1/2 частки спільного сумісного майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, разом з тим вважає за необхідне пред`явити зустрічний позов про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна, яке було набуто подружжям під час шлюбу, оскільки зазначені у позові спірне майно дійсно було побудовано ПНДП « Землеустроитель», керівником і власником якого він був під час шлюбу з [PERSON] . Також, він визнає той факт, що вказане нерухоме майно є доходом за виконані ним роботи, відповідно є об`єктом права спільної сумісної власності. Отже, ним, [PERSON] був отриманий дохід в розмірі 33302 грн. за виконані землевпорядні роботи у вигляді нежитлової будівлі адміністративно-торгівельного комплексу А-1, навіс - а-1, огорожа №1,2 по [ADDRESS] . Просить визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право спільної сумісної власності на 1/2 частку нежитлової будівлі адміністративно-торгівельного комплексу -А-1; а-1-навіс; №1,2- огорожа, загальною площею106,7 кв.м., підсобною площею 62,4 кв.м. та літньою площею 44,3 кв.м., розтащованої по [ADDRESS] . Представник [PERSON] - [PERSON] до початку підготовчого судового засідання надала заяву про розгляд справи без участі її та позивача, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечує. [PERSON] до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив задовольнити, проти задоволення первісної позовної заяви не заперечує. Приватне науково-дослідне підприємство «Землеустроитель» до початку підготовчого судового засідання надало заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги як за первісним, так і зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09 серпня 1980 року між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 1980 року Раївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 17. Згідно Рішення про створення приватного підприємства «Землеустроитель» з правом найму робочої сили від 23 травня 1994 року [PERSON] створено Приватне підприємство «Землеустроитель» з правом найму робочої сили, яке зареєстроване виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів 25.05.1994 року на підставі рішення №169. 20 червня 1997 року між ВАТ «Синельниківський ресорний завод» та ПНДП «Землеустроитель» був укладений договір №7 на створення (передачу) науково-технічної продукції, за умовами якого ПНДП «Землеустроитель» виконує розроблення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок на місцевості об`єктів ПАТ «Синельниківський ресорний завод». Пунком 2.1. договору встановлена вартість виконаних робіт згідно з договором про договірну ціну, яка складає 10337 грн., із них - 7000,00 грн. перераховуються на рахунок НПДП «Землеутроитель»; 3337 грн.- матеріалами. Пунтом 2.2. договору було передбачено, що кінцевий строк розрахунків 05серпня 1997 року. 27 квітня 1999 року між ВАТ «Синельниківський ресорний завод» та ПНДП «Землеустроитель» був укладений договір №16, відповідно до п.п.1.1. якого в рахунок взаємних розрахунків між сторонами за договором №7 від 20 червня 1997 року ВАТ «Синельниківський ресорний завод» прийняло на себе зобов`язання побудувати адміністративно-торгівельний комплекс по [ADDRESS] . Вартість вказаних будівельних робіт склала 33302 грн. В свою чергу ПНДП «Земслеустроитель» прийняло на себе зобов`язання закінчити роботи по інвентаризації земельних ділянок для ВАТ « Синельниківський ресорний завод» і вартість інвентаризаційних робіт також складала 33302 грн. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №159 від 21 липня 1999 року Приватному науково-дослідному підприємству «Землевпорядник» дозволено будівництво адміністративно-торгівельного комплексу по [ADDRESS] . Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ДП Св№0072, відповідно до рішення Синельниківської міської ради народних депутатів від 29 травня 1998 року № 14-2/ХХІІІ, Приватному науково-дослідному підприємству «Землеустроитель», яке розташоване за адресою: м.Синельникове, вул.. Червоноармійська, 50, передано на праві постійного користування земельну ділянку площею 0,0283 га для використання за цільовим призначенням. Відповідно до Технічного паспорта нежитлової будівлі адміністративно-торгівельного комплексу, розташованого в [ADDRESS] , даний торгівельний комплекс складається з: А-1; а-1-навіс; №1,2- огорожа, загальною площею 106,7 кв.м., підсобною площею 62,4 кв.м. та літньою площею 44,3 кв.м. Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України, правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. У відповідності до положень ст. ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги сторін є обґрунтованими, спірна нежитлова будівля адміністративно-торгівельного комплексу, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю сторін по справі та частка кожного є рівною, а тому позовні вимоги та основним та зустрічними позовами підлягають задоволенню.

Outcome: approved