Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, просила стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 19 листопада 2014 року між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Кіровограда, актовий запис № 1053 та від даного шлюбу [INFO] у них народилася дитина - син [PERSON] . Окрім того, зазначила, що сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені в кінці 2021 року, після чого [PERSON] проживає окремо, а син залишився проживати разом з нею (позивачем), при цьому, відповідач повідомив їй (позивачу), що кошти на утримання сина буде сплачувати за рішенням суду та запропонував їй ( [PERSON] ) звернутися з відповідним позовом до суду. Враховуючи, що син дорослішає, відповідно його потреби будуть збільшуватися, в свою чергу, вона (позивач) самостійно зі свого доходу не може забезпечити його необхідні життєві потреби, а відповідач, який працевлаштований та має постійний дохід, не виявив бажання в добровільному порядку надавати кошти на утримання дитину, - виникла необхідність стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в судовому порядку. Ухвалою суду від 28.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді 06.04.2022 року за вх. № 5714 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини з підстав та за обставин, зазначених в позові, підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, зареєстровану судом за вх. № 5716 від 06.04.2022 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини визнає, проти їх задоволення не заперечує. Крім того, просив долучити до матеріалів справи чеки про добровільну сплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] за період січень, лютий та березень, 2022 року та врахувати зазначені чеки при встановленні початкового строку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на зазначене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу, який було зареєстровано 19 листопада 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Кіровограда, про що складено відповідний актовий запис № 1053, сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1765. Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 88 від 20.01.2022 року, виданої КП «ЖЕО № 1» КМР» [PERSON] , 2015 року народження, проживає разом з мамою - позивачем [PERSON] , 1991 року народження, за адресою: [ADDRESS] , при цьому факт проживання малолітньої дитини з позивачем, відповідачем не заперечується. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, крім того, припинення між батьками шлюбних відносин та проживання когось з батьків окремо від дитини не звільняє останніх від зазначеного обов`язку, щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, окрім того, судом під час розгляду справи, з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наявних у справі доказів, не встановлено наявності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, які мають враховуватися судом при розгляді питання про стягнення аліментів та їх розмір, крім того, судом відзначається, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, працевлаштований, займає посаду інженера-технолога в ТОВ «ГІС ФЛЮІДС СЕРВІС», та загальна сума доходу за період з липня, 2021 пор грудень, 2021 року становить 36 793 грн. 86 коп., що підтверджується копією довідки про доходи № ФС00-000001 від 26.01.2022 року, виданою за підписом директора ТОВ «ГІС ФЛЮІДС СЕРВІС» Деркач Р.В., та, більш того, в адресованій на адресу суду заяві не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина, в розмірі визначеному позивачем, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, з дня пред`явлення позивачем позову, а саме: 10 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . При цьому, клопотання відповідача [PERSON] про врахування при встановленні початкового строку стягнення аліментів та їх (аліментів) сплата на користь позивача за період з лютого та березня, 2022 року можу бути врахована при виконанні судового рішення на стадії виконавчого провадження з урахуванням позиції сторін виконавчого провадження (стягувача [PERSON] та боржника [PERSON] ). Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її (позивача) користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп., з приводу чого суд враховує наступне. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, між Адвокатом Левицькою Л.А. та клієнтом [PERSON] 20 січня 2022 року укладено договір про надання правничої допомоги № 1/22, п. 3 якого встановлено, що розмір гонорару за складання позовної заяви про стягнення аліментів на дитину сторонами визначений у фіксованій сумі у розмірі 1500,0 грн., гонорар вноситься готівкою авансовим платежем. У зазначеному договорі у Розділі «Відмітка про виконання договору» зазначено, що 08.02.2022 року Клієнту видані узгодженні процесуальні документи: позовна заява про стягнення аліментів в 3-ох примірниках. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 1/22 від 08.02.2022 року [PERSON] на виконання договору про надання професійної правничої допомоги № 1/22 від 20.01.2022 року сплатила 1500,00 грн. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тим самим, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі про надання правничої допомоги № 1/22 від 20 січня 2022 року у вигляді фіксованої суми в розмірі 1500 грн., не змінюється, в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. З огляду на викладене вище, та, враховуючи, що позивачем [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. були фактично понесені та їх (витрати) сума є обґрунтованою, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір, - обґрунтованими, враховуючи також відсутність заперечень відповідача щодо розміру зазначених витрат, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст.180,182,183,191 СК України,

Outcome: approved