Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

02.02.2022 позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2014 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, дитина сторін проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча є фізично здоровим, має у своїй власності нерухоме майно та транспортний засіб, а також отримує заробітну плату. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 15.03.2022 позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що з вересня 2021 року відповідач не надає допомогу на утримання дочки, хоча дитина потребує значних витрат, оскільки додатково займається з вчителями, відвідує репетитора з англійської мови, ходить на гурток гімнастики та має намір відновити відвідування гуртка зі співів. Відповідач отримує пенсію, має квартиру, автомобіль, а також є фактичним власником сонячних електростанцій, хоча вони і зареєстровані за його рідною сестрою. Дохід з електростанцій узимку становить 8000 грн на місяць, а влітку - 17000-18000 грн. Кошти, отримані з такої діяльності, нараховуються безпосередньо на банківську картку відповідача. Також відповідач неофіційно працює та отримує дохід. У судовому засіданні 15.03.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Пояснила, що сума аліментів, яку позивач просить стягнути з відповідача, є співмірною витратам на дитину сторін, а також можливою для відповідача. Вважає, що додаткові заняття з вчителями не є додатковими витратами на дитину, оскільки необхідні для навчання дитини. Також такі витрати неможливо документально підтвердити, оскільки письмовий договір на надання цих послуг не укладався. Зауважила, що усі витрати відповідача, про які він вказав суду, у сукупності перевищують зазначений ним дохід, що дає підстави вважати, що він приховує реальний розмір свого доходу. У судовому засіданні 15.03.2022 відповідач [PERSON] позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у сумі 1300 грн щомісяця. Пояснив, що часто проводить час з дитиною та витрачає на її розваги приблизно 2000 грн на місяць. Також у вересні 2021 року він додатково дав позивачу 2000 грн на утримання дитини. Вказав, що витрати на гурток з гімнастики є незначними. Позивач отримує заробітну плату, а також проживає з іншим чоловіком, а тому може забезпечувати дочку. На противагу цьому відповідач не працює, а лише отримує пенсію з інвалідності у розмірі приблизно 6000 грн щомісяця. Відповідач за станом здоров`я не може працювати на будь-якій роботі, а тому з грудня 2020 року непрацевлаштований та шукає роботу. Також відповідач має іпотечний кредит, залишок якого становить 130000 грн, а щомісячний платіж складає 2100 грн. Крім цього, відповідач має періодично проходити лікування та хворим є і його батько, якому він має допомагати. Зазначив, що сплачує аліменти на сина від першого шлюбу у розмірі 1300 грн щомісячно та додатково дає сину 1000 грн на репетитора. Вказав, що сонячні електростанції належать його сестрі та остання матеріально йому допомагає. Не заперечував, що має у своїй власності квартиру та автомобіль. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд установив, що 06.03.2014 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складений актовий запис № 253. Указане підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно з актом про фактичне проживання від 11.01.2022 дитина сторін проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2618 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що відповідач є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі приблизно 6000 грн щомісячно. Вказані обставини визнавались учасниками справи та згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 13.01.2022 за відповідачем зареєстрований транспортний засіб марки «Hyundai Santa FE». Крім цього, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира загальною площею 120,2 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, позивач не підтвердила суду належними та допустимими доказами, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а також має у своїй власності сонячні електростанції та отримує від їх діяльності дохід. Так само не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні доводи відповідача, що останній періодично витрачає кошти на своє лікування, а також надає допомогу своєму хворому престарілому батьку. Крім цього, недоведеним відповідачем є факт сплати останнім кредиту, а також розмір платежів за цим кредитом. При цьому суд приймає до уваги, що сторони несуть додаткові витрати на утримання своїх дітей від інших шлюбів. Зокрема, дочка позивачки [PERSON] , [INFO] , навчається на І курсі денної форми здобуття освіти факультету германської філології Київського національного лінгвістичного університету та таке навчання є платним. Так само і відповідач сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу у розмірі 1300 грн щомісячно, що не заперечувалось у судовому засіданні позивачем. Однак суд зауважує, що витрати на гуртки з гімнастики та співів, про які в обґрунтування позовних вимог зазначала позивач, за змістом ст. 185 СК України належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), та підлягають стягненню в окремому порядку. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги доводи відповідача, що він щомісяця витрачає на розваги дочки 2000 грн, а також щомісяця надає на утримання сина кошти у сумі 2300 грн, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 2300 грн щомісяця. При цьому відповідачем не доведено належними та достатніми доказами, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial