Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 18.07.2004 зареєстровано шлюб між нею та відповідачем в даній справі. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . На даний час син переважно проживає з відповідачем, а донька із нею, вона не заперечує, щоб так залишалося і надалі. Спільне майно з відповідачем розділять добровільно. Протягом останнього часу вони припинили стосунки і понад один рік проживають окремо. Причиною розірвання відносин стали різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань щодо спільного проживання, способів виховання дітей та іншого. За таких обставин примирення між ними уже неможливе, тому в збереженні даного шлюбу немає сенсу. Після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 18.07.2004 зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.3). [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.5), [INFO] - донька [PERSON] (а.с.6) Син переважно проживає із відповідачем, а донька із позивачкою, спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Шлюб фактично розпався. Сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують більше року, втратили взаємні почуття, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: approved