Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2021 року до суду надійшов вищевказаний позов [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що з 23 квітня 2016 року йому на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 15 вересня 2020 року [PERSON] подарувала позивачу іншу Ѕ частину вищевказаного будинку, тобто позивач являється єдиним власником даного будинку. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, яка не проживає в житловому приміщенні з травня 2011 року, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку немає. За таких обставин, [PERSON] звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 23). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату його проведення повідомлялась належним чином, відзив не подала. Причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Із свідоцтва про право власності на спадщину за законом та із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, видно, що [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування Ѕ частини будинку від 15 вересня 2020 року, [PERSON] прийняв у дар Ѕ частину житлового будинку з будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] . Із довідки Виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Київської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 4 особи: [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначено, що [PERSON] , зареєстрована, але фактично більше десяти років не проживає за вищевказаною адресою. 01 вересня 2021 року депутатом Зазимської сільської ради Устенко Володимиром Марковичем, в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] - зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає більше десяти років. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача. Зазначив, що відповідач є матір`ю позивача. [PERSON] вже більше десяти років не бачив у селі, знає, що мешкає десь на Чернігівщині. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, відповідача не бачила вже давно, остання десь поїхала і вже більше десяти років не мешкає у селі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що живе недалеко від позивача, відповідача давно не бачив, як помер її чоловік, то [PERSON] не приїхала, у будинку більше 10 років не живе. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, [PERSON] права власності на будинок чи його частку не має, у будинку зареєстрована, однак, вже більше десяти років там не проживає, не користується ним як своїм житлом, її речі у будинку відсутні, витрат на утримання будинку відповідач не несе, за комунальні послуги не сплачує. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved