Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтований наступними обставинами. В листопаді 2020 року позивач дізнався, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, від 06.10.2020 року, ВП № 63100958 звернуто стягнення на його заробітну плату, а саме - здійснено відрахування у розмірі 20% від заробітної плати, яку він отримує в Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина 3003) (м. Одеса). Як вказав позивач, до цього жодних претензій/листів/вимог щодо сплати заборгованості він не отримував, відомостей про існування такої заборгованості перед Відповідачем не надходило. Позивач вказує, що ознайомившись в Автоматизованій системі виконавчих проваджень з матеріалами виконавчого провадження № 63100958, він дізнався, що дане виконавче провадження відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. за заявою стягувача TOB «ВЕЛЛФІН» з примусового виконання виконавчого напису № 24268, вчиненого 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Позивач стверджує, що вказаного виконавчого напису, а також жодних документів, на підставі яких було видано виконаввчий напис, він не отримував. В матеріалах виконавчого провадження в АСВП зазначені документи також відсутні. На адвокатський запит до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про надання копій матеріалів нотаріальної справи відповіді надано не було. Крім того, як вказує позивач, на адвокатський запит до ТОВ «Веллфін» з вимогою надати копію кредитного договору, укладеного з [PERSON] , докази перерахування [PERSON] коштів за вищезазначеним кредитним договором, детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором із зазначенням суми основного боргу, процентів штрафних санкцій, комісій та інших нарахувань, а також копію Свідоцтва про включення товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до Державного реєстру фінансових установ, та копії листів, звернень, претензій у разі їх наявності, які направлялись ТОВ «Веллфін» [PERSON] з метою добровільного погашення заборгованості, також відповіді надано не було. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та законодавства України, а саме: відсутні докази безспірності його заборгованості перед відповідачем, а також виконавчий напис вчинено нотаріусом не на нотаріально посвідченому договорі. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 24268, від 02.09.2020 року. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а. с. 57, 97). Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином (а. с. 55, 62, 85, 104). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позов від сторони відповідача до суду не надходило. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а. с. 59, 63, 84, 102), про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.04.2018 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) укладено Договір позики № 436019, згідно якого позичальник отримав на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику у розмірі 4000,00 грн. (а. с. 67 - 71). 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 24268 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» за кредитним договором № 436019, від 19.04.2018 року, у розмірі 129028,00 грн., за період з 19.04.2018 року по 04.08.2020 року, з яких: -прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000,00грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 64 620,00 (шістдесят чотири тисячі шістсот двадцять гривень 00 копійок); -строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 60 408,00 (шістдесят тисяч чотириста вісім гривень 00 копійок); -строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 900,00 (дев`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а. с. 65). На підставі зазначеного виконавчого напису, за заявою стягувача, TOB «ВЕЛЛФІН» приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63100958, від 21.09.2020 року (а. с. 8). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5, від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України, від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662, від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що укладений 19.04.2018 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] договір позики № 436019, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як учасник бойових дій, а тому судовий збір у загальному розмірі 1362,00 грн.: за подання позову до суду, у розмірі 908,00 грн.; за розгляд заяви про забезпечення позову, у розмірі 454,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved