Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Заболотівської селищної ради об`єднаної територіальної громади, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] 17.10.1981 р. останній склав заповіт на користь своєї дочки [PERSON] на частину житлового будинку і всіх допоміжних будівель, що належали йому на праві особистої власності. Вона разом з братом [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про правона спадщину за законом на 1/9 обов`язкову частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки у позивачки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на вищевказаний будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задоволити, а справу просив розглядати у відсутності позивачки та її представника. Представник відповідачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, справу просила розгядати за відсутності відповідачки та її представника. Представник відповідача Заболотівської селищної ради об`єднаної територіальної громади подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнають. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки від 28.07.2021 р. №1285/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської державної нотаріальної контори, слідує, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав смт. Заболотів, Коломийського району, Івано-Франківської області заведена спадкова справа за №422/2001 на підставі зяави про прийняття спадщини та видачу спадщини за законом №513 від 01.10.2001 р. [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , заяви про прийняття спадщини за законом №507 від 01.10.2001 р. [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. Постановою державного нотаріуса першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області відмовлено [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/9 обов`язкову частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезгаданий будинок. З свідоцтва про народження виданого на [PERSON] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про одруження [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 21.01.1956 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] » . З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що останній помер [INFO] . З свідоцтва про народження, виданого на [PERSON] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . З заповіту від 17.10.1981 р. слідує, що [PERSON] заповів все своє майно на користь [PERSON] . З свідоцтва про одруження слідує, що [PERSON] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » отримала прізвище « [PERSON] ». Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р. визнано за [PERSON] право власності на 7/9 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що останній помер [INFO] . Рішенням Снятинського районного суду від 20.11.2014 р. витлумачно заповіт [PERSON] , посвідченого 17.10.1981 р. Вважати, що волевиявлення [PERSON] було таке: «частину житлового будинку, що належить мені на праві власності, що знаходиться в [ADDRESS] заповідаю своїй дочці [PERSON] » Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина. Зі змісту ч.1ст. 1241 ЦК України слідує, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. З наданих позивачкою доказів, слідує, що вона на момент смерті свого батька була особою, яка досягла встановленого законом пенсійного віку,тобто була непрацездатною. При визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги (за винятком зменшення її за рішенням суду). Тому на спадкоємця, який одержав саме цю частку, не може бути покладений заповідальний відказ, він не може бути зобов`язаний вчинити певну дію, спрямовану на досягнення суспільно-корисної мети, щодо цієї частки не може бути встановлений сервітут. Визначивши розмір обов`язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом - свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача. Таким чином позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що позивачка має право на обов`язкову частку спірного майна та відсутність правовстановлюючого документу не є підставою для відмови в позові, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на 1/9 обов`язкову частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved