Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Пелещак О.Р., 27.09.2021 звернувся в суд із позовом, у якому просить визнати за ним право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ним договір найму вказаної квартири. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він протягом усього життя проживав та проживає по даний час за адресою: [ADDRESS] , а також був прописаний у такій 27 січня 1997 року. Кімнату у гуртожитку отримала його мати [PERSON] у 1990 році з тимчасовою пропискою, а з 15 липня 1992 року продовжила прописку з тимчасової на постійну у гуртожитку в/ч [NUMBER] , як співробітник. Його мати померла [INFO] , а він і надалі проживає у цій кімнаті, оплачує комунальні послуги, утримує житло і фактично виконує усі умови договору найму житлового приміщення. Згідно із наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №73 від 27.02.2008, будинок по [ADDRESS] змінив свій статус із гуртожитка на житловий будинок, однак у зв`язку із втратою ордера, він позбавлений можливості звернутись до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради щодо переукладання договору найму. Із покликанням на ст. ст. 9, 61, 64, 106 ЖК УРСР вважає, що у нього є перешкоди для переукладання договору найму, хоча законність його проживання у вказаному помешканні не оспорюється, вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням протягом усього часу до нього не було заявлено. Також зазначив, що у нього іншого житла немає. Ухвалою від 29.09.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого провадження. Від представника відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради голови адміністрації Г.Гладяк 28.10.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Перелік документів, необхідних для укладення договору найму передбачений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.02.2018 №120 «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг, суб`єктами надання яких є районні адміністрації». Зокрема, вказано про необхідність подання завіреної копії ордера або рішення, на підставі якого зайнята квартира. Позивач [PERSON] звертався у Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою, в якій просив укласти договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] , однак ним не було подано належно завіреної копії ордера на квартиру, або рішення, на підставі якого зайнята квартира, тому у задоволенні заяви було відмовлено. Вважає, що відсутні правові підстави для укладення з позивачем договору житлового найму на вказану квартиру. Також зазначає, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі щодо позовної вимоги про визнання права користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 18.11.2021 залучено до участі в справі у якості співвідповідача Львівську міську раду. Ухвалою від 13.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пелещак О.Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Кузів О.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву. Представник відповідача Львівської міської ради у судове засідання 05.04.2022 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце її розгляду. У судовому засіданні 04.01.2022 представник відповідача Львівської міської ради Шагай О.О. зазначила, що у вирішенні даної цивільної справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.1981, [PERSON] народився [INFO] , його мати [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, місце проживання позивача [PERSON] з 27.01.1997 р. зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 копія паспорту, а.с.13 довідки з місця проживання). Згідно із актом №164 від 20.08.2021 ЛКП «Житловик-С», комісією вказаного комунального підприємства складено цей акт про те, що зі слів сусідів [PERSON] зареєстрований та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Окрім цього, мешканці вказаного будинку подали до суду заяву, у якій засвідчили те, що [PERSON] з 1990 року по даний час постійно проживає за вищезазначеною адресою та був прописаний в будинку із 27.01.1997 (а.с.18). Встановлено, що [PERSON] був вселений у дане житлове приміщення, як член сім`ї [PERSON] , яка була співробітником 397 Військпроекту та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , та є сусідами позивача [PERSON] , надали показання про те, що позивач разом із матір`ю [PERSON] з народження проживав у вказаному будинку. Його матір працювала у військовій частині, а тому їй було надано право користування кімнатою у гуртожитку, статус якого в подальшому змінено на житловий будинок. Після смерті матері, [PERSON] сам постійно проживає у кімнаті [ADDRESS] . Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №73 від 27.02.2008, статус гуртожитка по [ADDRESS] змінено на «житловий будинок». 10.03.2020 [PERSON] звертався у Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою щодо укладення договору найму, однак 07.04.2021 отримав відповідь про те, що подані документи не відповідають в повній мірі переліку, затвердженому рішенням виконавчого комітету від 09.02.2018 №120 (відсутня копія ордеру або рішення, на підставі якого зайнята квартира), відтак його документи повернуто без вирішення питання по суті звернення (а.с.16). Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 61 ЖК УРСР встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до вимог частини першої статті 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно положень частин першої, другої статті 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Тобто за змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 296/4642/19, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Із врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що оскільки наймач житлового приміщення [PERSON] (мати позивача) померла, а позивач [PERSON] вселився в квартиру як член сім`ї наймача і з 27.01.1997 року на законних підставах постійно проживає в квартирі до сьогоднішнього дня, несе витрати по її утриманню, законність його проживання не оспорено, вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом відповідачем протягом усього часу проживання позивача не заявлялось, відтак позовні вимоги [PERSON] про визнання права користування квартирою підлягають задоволенню. Окрім цього, позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання укладення договору найму квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру є обґрунтованими, оскільки задоволення такої вимоги здатне забезпечити ефективний захист права позивача, оскільки відсутність копії ордеру фактично позбавляє його можливості захистити порушене право у спосіб, визначений законом. Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке. Згідно із квитанціями №22 та №23 від 13.09.2021, позивачем [PERSON] при поданні даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 1\~816 грн. Оскільки згідно із заявою позивача [PERSON] від 05.04.2022, останній просив не стягувати судовий збір із відповідачів в його користь, враховуючи принцип диспозитивності процесу, судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved