Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, допущення до роботи, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. З урахуванням поданих 21.12.2021 року уточнень на виконання ухвали судді від 08.12.2021 року про залишення позову без руху (а.с.21-33) та заяви про зміну предмету позову (а.с.83-85) остаточно просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області Т.Іванів №223/к/тр від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Зобов`язати Львівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області допустити до роботи [PERSON] на посаді асистента вчителя Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області. Зобов`язати Львівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з дня відсторонення від роботи 08.11.2021 року до дня фактичного виконання судового рішення (включно), обрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, застосовуючи для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу середньоденний заробіток в розмірі 474,71 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, що працює на посаді асистента вчителя Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області. Наказом директора Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 82 Львівської міської ради Львівської області Іванів Т. № 223/к/тр від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] » його з 08 листопада 2021 р. відсторонено від роботи асистента вчителя на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Підставою відсторонення згідно цього наказу є Повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 [PERSON] від 22.10.2021 р. № 1 та заява про відмову від вакцинування від 28.10.2021 р. Оскаржуваний Наказ № 223/к/тр від 08 листопада 2021 року позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню зважаючи на таке. Оскаржуваний Наказ від 08.11.2021 р. «Про відсторонення від роботи [PERSON] » базується на незаконному Наказі МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 р. № 2153, який обмежує гарантоване позивачу Конституцією України право на працю та є прийнятим в спосіб та у порядку, які не передбачені чинним законодавством України, за умов відсутності особливого періоду (надзвичайного/воєнного стану) та суб`єктом владних повноважень, який відповідно до закону не уповноважений на прийняття рішень в частині звуження прав людини. Положення оскаржуваного наказу не містять жодної вказівки на обставину, які підставу для відсторонення від посади, передбачену ст.46 КЗпП України. Хоч положеннями ст..46 КЗпП України і передбачено невичерпний перелік підстав для відсторонення, однак такої як Повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 не містить. А відтак позивач вважає, що в оскаржуваному наказі відсутня будь-яка законодавчо закріплена та обгрунтована відповідачем правова підстав для його відсторонення. Оскільки визначення переліку інфекційних хвороб, відносно яких є обов`язковими профілактичні щеплення є виключною компетенцією Верховної Ради України, як законодавчого органу, шляхом прийняття відповідного закону, а відтак позивач вважає, що Міністерство охорони здоров`я позбавлено можливості визначати зазначений перелік, в тому числі шляхом прийняття Наказу МОЗ від 04.10.2021 р. З урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» позивач вважає, що відсторонення від посади особи не є самостійним рішенням роботодавця, оскільки прийняттю такого передує подання відповідної посадової особи державної санітарно- епідеміологічної служби про відсторонення особи від роботи, яка ухиляється від обов`язкових профілактичних щеплень. В оскаржуваному Наказі від 08.11.2021 р. відсутня інформація про наявність подання посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення [PERSON] у зв`язку з ухилення від проходження обов`язкових профілактичних щеплень, а також позивачу невідома інформація про його існування. Більше того, Указом Президента України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 20.06.2019 р. визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України від 6 квітня 2011 року № 400 "Про Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України", а відтак на даний час відсутня установа з назвою Державна санітарно - епідеміологічна служба України, а тому відсутні особи, які від її імені можуть давати подання про відсторонення працівника від посади. Покликаючись на положення рішення ЄСПЛ у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява № 47621/13 і 5 інших) позивач вважає, що обов`язок вакцинації стосується виключно тих хвороб, проти яких вакцинація вважається науковою спільнотою ефективною та безпечною. Оскільки на даний час немає висновків міжнародної наукової спільноти, що вакцини, які використовуються для профілактики коронавірусної інфекції є ефективними для запобігання такої інфекції і безпечними для здоров`я людини, у зв`язку з чим, на думку сторони позивача, будь який примус особи до вакцинації є таким, що суперечить міжнародним стандартам в сфері захисту прав людини. З урахуванням Резолюції ПАРЄ 2361 (2021) від 27 січня 2021 р. «Вакцини проти COVID-19: етичні, правові та практичні міркування», відповідно до якої Асамблея закликає держави-члени і рекомендує державам - членам Європейського Союзу забезпечити, щоб ніхто не піддавався дискримінації за те, що не пройшов вакцинацію, а тому відсторонення від посади з підстав відсутності вакцинації, на думку позивача, є проявом дискримінації на підставі особистих переконань щодо клінічного випробування вакцини від коронавірусної інфекції, яка є недопустимою на сучасному етапі розвитку людства та такою, що не тільки порушує його трудові права, а й зазіхає на його честь та гідність, як особистості. Крім того, позивач вважає, що будь які зобов`язання щодо добровільно-примусової участі в клінічних випробуваннях чи/або вакцинації є такими, що суперечать джерелам міжнародного права, зокрема: Конвенції «Про захист прав і гідності людини щодо застосування біології та медицини, Нюрбергзькому кодексу (1947 р.), Гельсінській декларації Всесвітньої медичної асоціації «Етичні принципи медичних досліджень за участю людини у якості об`єкта дослідження». Так як Повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 22.10.2021 р. № 1 [PERSON] встановлювало строк подачі документу про здійснення профілактичного щеплення/довідку про абсолютні протипоказання до 05 листопада 2021 року, а Наказ Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» набрав чинності 08.11.2021 р. та оскаржуваний наказ «Про відсторонення від роботи [PERSON] » № 223/к/тр було прийнято 08.11.2021 р., вказане, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач не дав можливості позивачу реалізувати своє право на подання таких документів до моменту набуття чинності Наказу МОЗ № 2153, а також передчасно прийняв рішення про відсторонення останнього. З урахуванням зазначеного позивач вказує на те, що відсторонення не може базуватись на такому документі, як Повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 22.10.2021 р. № 1, оскільки він мав можливість надати необхідні документи для продовження роботи до 05.11.2021 р., а відтак ненадання вказаних документів станом на 29.10.2021 р. не є доказом того, що позивач ухилився від профілактичного щеплення від COVID-19 чи відмовився від останнього. Зазначені вище недоліки, на думку сторони позивача, призвели до прийняття відповідачем незаконного оскаржуваного наказу №223/к/тр від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », що спричинило незаконне відсторонення позивача від роботи та втрату позивачем середнього заробітку. А тому з метою захисту своїх порушених трудових прав позивач звернувся до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові (а.с.21-31) та відповіді на відзив (а.с.77-82), та просив такі задовольнити в повному обсязі. Додатково обґрунтовуючи мотивованість та підставність заявлених вимог позивач у поданій відповіді на відзив зазначив про наступне. Стороною відповідача в порушення вимог ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у відзиві на позов при обґрунтуванні законності прийняття оскаржуваного наказу про відсторонення не обґрунтовано, що здійснювана позивачем діяльність є такою, що може призвести до зараження працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, а відтак потребує необхідно здійснення особою щеплення. Більше того, щеплення відносно корона вірусної інфекції не належить до числа обов`язкових, оскільки відомості про такі відсутні в Календарі профілактичних щеплень в Україні, який затверджений наказом МОЗ України від 19.09.2011 року №595, у якому міститься вичерпний перелік тих щеплень, які носять обов`язків характер. Серед такого переліку щеплення відносно коронавірусної інфекції відсутні. А тому покликання сторони відповідача в частині підставності відсторонення від посади на положення ст.46 КЗпП України («інші випадки, передбачені законодавством») та відповідно положення ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» позивач вважає хибними та такими, що не відповідають обставинам справи. Крім того, обґрунтовуючи незаконність прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 08.11.2021 року позивач зазначив про те, що такий є незаконним не лише по суті, а й за формою, оскільки прийнятий з грубим порушенням процедури відсторонення, а саме: без направлення особи та проходження нею медичного огляду, за результатами якого визначається чи є наявними в особи медичні протипоказання для проведення/не проведення щеплень. Представники відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с.48-55). Крім цього, зазначили на специфіку роботи позивача такий не може працювати в дистанційному режимі. Згідно наявних в матеріалах справи письмових заяв, поданих відповідачем по суті спору, останній обгрунтовує мотивованість та підставність заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог наступним чином. Зазначив про те, що позивач працює у Львівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області на посаді асистента вчителя в інклюзивному класі та забезпечує соціально-педагогічний супровід учнів з особливими освітніми потребами. Оскаржуваний наказ від 08.11.2021 року про відсторонення позивача від роботи був виданий відповідно та на виконання положень ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних проти епідеміологічних заходів з метою запобігання на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, та на виконання Постанови КМУ «Про внесення змін до Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236» від 20.10.2021 року №1096, яка зобов`язує керівників установ, організацій, підприємств забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком, та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, згідно листа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 02.11.2021 року №4-2604. У зв`язку із видачею Міністерством охорони здоров`я наказу від 04 жовтня 2021 року №2153, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1306/36928 та яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, зокрема відповідно до вказаного переліку, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники загальної середньої освіти, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності, Департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації листом від 07.10.2021 року №02-01/08/3538 та листами Управління освіти і науки Департаменту гуманітарної політики ЛМР від 13.10.2021 року №4-2601-37750 та 02.11.2021 року №4-2604 даний наказ та перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням було скеровано до відома керівникам усіх закладів освіти. На виконання вказаних листів та наказу Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року №2153 відповідачем 22.10.2021р. було вручено позивачу під розпис повідомлення від 22.10.2021 року №1 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», а також проведено інструктаж щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції, та ознайомлено з переліком професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, наголошено на важливості вакцинації, метою якої є захист здоров`я, повідомлено, що усі працівники закладів загальної середньої освіти підлягають обов`язковій вакцинації, роз`яснено умови за яких відсторонення не відбудеться, поінформовано про те, що у випадку відсторонення за позивачем зберігається його робоче місце, але не зберігається заробітна плата, і приступити до роботи він зможе після того, як надасть документ про щеплення або довідку про протипоказання до профілактичних щеплень. Спростовуючи покликання сторони позивача про те, що у відповідача відсутні повноваження по відстороненню позивача від роботи, представник відповідача покликався на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» від 20.10.2021 № 1096, згідно яких зобов`язано керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. №2153; відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОУГО-19, виданий закладом охорони здоров`я. Крім того, роз`яснено, що відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника, а строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. У зв`язку із подачею 29.10.2021 року позивачем директору школи заяви про відмову від вакцинування, 08.11.2021 року було прийнято наказ директора Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області Т.Іванів №223/к/тр «Про відсторонення від роботи [PERSON]». Покликання сторони позивача про те, що оскаржуваним наказом порушено його конституційно закріплене право на працю, представник відповідача вважає хибними, оскільки порушення права позивача на працю, визначене ст.43 Конституції України, в даному випадку відсутнє, так як за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, а обмеження з відсторонення від роботи було правомірним та здійснено в законному порядку. Крім того, безпідставними та необґрунтованими сторона відповідача вважає покликання позивача на те, що відсторонення від роботи з причини відсутності у нього щеплення проти COVID-19 є порушенням норм національного законодавства, оскільки щеплення проти COVID-19 не віднесено до переліку обов'язкових та не включено до календаря Щеплень. Спростовуючи вказані покликання сторони позивача представник відповідача покликається на те, що положеннями ст. 46 Кодексу законів про працю України передбачено невичерпний перелік підстав для відсторонення особи від роботи. Більше того, наказом МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 передбачено, що працівники закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19. Оскільки у період відсторонення від роботи позивач своїх професійних обов`язків не виконував, то з урахуванням положень ст..1 Закону України «Про оплату праці» та ч.1 ст.94 КЗпП України відсутні правові підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час відсторонення від роботи. З урахуванням зазначених обставин та наданих пояснень представники відповідача просили в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. Ухвалою судді від 22.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді асистента вчителя Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №82 Львівської міської ради Львівської області. Наказом директора Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 82 Львівської міської ради Львівської області Іванів Т. № 223/к/тр від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] » [PERSON] з 08 листопада 2021 р. відсторонено від роботи асистента вчителя на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с.11). Як вбачається зі змісту долученої до матеріалів справи копії оскаржуваного наказу № 223/к/тр від 08 листопада 2021 року підставою відсторонення позивача було Повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 [PERSON] від 22.10.2021 р. № 1 та заява про відмову від вакцинування від 28.10.2021 р. Крім того, вказаний наказ видано на виконання вимог ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно листа управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 02.11.2021 року №4-2604. З вказаним наказом позивача [PERSON] ознайомлено, про що свідчить наявний на такому підпис позивача. Крім того, сам позивача факту ознайомлення з таким не оспорює. Положеннями статті 46 Кодексу законів про працю України передбачано підстави відсторонення працівників від роботи. Так, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Аналіз вищенаведеного положення ст.46 КЗпП України свідчить про те, що перелік законодавчо закріплених підстав для відсторонення не є вичерпним, поряд з цим дає підстави стверджувати про те, що відсторонення можливе лише у випадках, прямо передбачених законодавством. Згідно із статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статтею 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору. При цьому передбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (ст.12 ЗаконуУкраїни «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України (ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Згідно наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070). А відтак у відповідності до положень вищенаведеного Наказу МОЗ можна зробити висновок про те, що обов`язковій вакцинації не підлягають лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин. Позивач ні в поданій позовній заяві, ні в наданих суду в судовому засіданні поясненнях не зазначив про те, що належить до тієї категорії працівників, які не підлягають обов`язковій вакцинації у зв`язку із наявністю абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, зокрема проти COVID-19. Доказів на підтвердження таких покликань суду також не представив та клопотань про їх витребування, за наявності у нього об`єктивних причин щодо неможливості самостійного представлення таких, суду не заявляв. Варто також зазначити про те, що Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731). Оцінюючи покликання сторони позивача про те, що наказ МОЗ від 04.10.2021 року №2153 є незаконним, то суд вважає такі покликання необґрунтованими, оскільки законність вказаного наказу не є предметом дослідження в межах даної справи, а доказів на підтвердження його незаконності стороною позивача суду не представлено. Тому суд вважає такі покликання голослівними. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Оскільки положеннями статті 46 КЗпП України передбачено невичерпний перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, то відповідач

Outcome: dismissed