Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Колодовський О.В. пред`явила до суду позов до відповідачів Акціонерного товариства «Українська залізниця», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», у якому просить стягнути із відповідачів АТ «Українська залізниця», АТ КБ «ПриватБанк»», АТ «Державний ощадний банк України» в користь [PERSON] заборгованість у сумі 5341,40 гривень, з яких: борг - 1887,40 гривень та пеня - 3454 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 01 серпня 2021 року о 15 годині 31 хвилина позивачкою [PERSON] було здійснено купівлю квитків через чат-бот у Vіbег «Укрзалізниця» на потяг 744л за напрямом Львів-Дарниця до м. Київ, відправлення 02 серпня 2021 року о 06 годині 02 хвилини на загальну суму 1887,40 гривень. Купляючи квитки (Державної адміністрації залізничного транспорту України) на потяг за напрямом Львів-Дарниця до м. Київ, відправлення 02 серпня 2021 року о 06 годині 02 хвилини позивачка вступила у правовідносини і уклала усний договір про надання їй послуги з відповідачем Акціонерним товариством «Українська залізниця». З невідомої причини покупка не відбулася, квитки надані позивачу не були, послуга не була отримана, кошти - не повернуті. Факт оплати підтверджується чеком №0461213450884335 від 01 серпня 2021 року, час: 15:31:28. Розрахунок було здійснений позивачем з карткового рахунку «ПриватБанк». Оскільки офіційним партнером-еквайром Укрзалізниці виступає Ощадбанк, оплата проводилась через АТ КБ «ПриватБанк». На даний час не відомо, хто з відповідачів користується коштами позивача. 16 серпня 2021 року на адресу відповідачів було надіслано вимогу з проханням повернути кошти, які були набуті та які незаконно використовуються протягом тривалого часу на загальну суму 1887,40 гривень, а також пеню в розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення. Вимога від 16 вересня 2021 року була одержана відповідачем АТ «Українська залізниця», однак залишена без відповіді. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що за зверненням позивача була ініційована претензійна робота згідно з правилами Міжнародної платіжної системи. Відповідач АТ «Державний ощадний банк України» рекомендував звернутись до установи банку за місцем відкриття карткового рахунку. Таким чином, на день звернення з позовом, кошти в сумі 1887,40 гривень позивачу не повернуті. Так, згідно наданого представником позивачки розрахунку, розмір пені станом на 01 жовтня 2021 року становить 3454 гривень (61 день прострочення х 56,622 гривень), який розраховано наступним чином: 1887,40 гривень / 100 х 3%. Позивачка вважає, що неповернення коштів порушує її права як споживача послуг та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». З цих підстав просив позов задовольнити, стягнути із відповідачів АТ «Українська залізниця», АТ КБ «ПриватБанк»», АТ «Державний ощадний банк України» в користь [PERSON] заборгованість у сумі 5341,40 гривень, з яких: борг - 1887,40 гривень та пеня - 3454 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18 листопада 2021 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» надійшов до суду відзив на позов, у якому заперечують проти заявлених позовних вимог та викладених у відзиві обставин. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що AT «Ощадбанк» дійсно виступає офіційним партнером-еквайером AT «Укрзалізниця» згідно укладеного договору інтернет-еквайрингу від 06 січня 2021 року. При цьому Позивач не є Клієнтом AT «Ощадбанк». Водночас, при купівлі Позивачем квитків 01 серпня 2021 року на суму 1887,40 гривень через чат-бот Viber «Укрзалізниця» AT «Ощадбанк» виступав виключно банком-еквайером. При цьому розрахунок було здійснено токеном Apple Pay з карткового рахунку AT КБ «ПриватБанк» [NUMBER] . З наявних відомостей програмного забезпечення Банку вбачається, що 01 серпня 2021 року о 15:31:28 відбулась успішна операція розрахунку на сервісі Укрзалізниці на суму 1 887,40 гривень (купівля квитків). 17 серпня 2021 року емітентом Позивача - AT КБ «ПриватБанк» було ініційовано операцію «Chargeback» на суму 1 887,40 гривень (послуга чарджбек / повернення платежу Клієнту), яка відповідно до правил Міжнародної Платіжної Системи, автоматично списується з банка Еквайера, тобто AT «Ощадбанк». Слід зазначити, що послуга «Chargeback» (повернення платежу Клієнта) - це можливість (передбачена правилами Міжнародної Платіжної Системи) повернути гроші на рахунок в разі, якщо транзакція виконана з помилками чи помилково. Щоб повернути перераховані кошти потрібно звернутися до Банку-емітента, в якій емітовано (виготовлено) платіжну картку із відповідною заявою та доказами, що було зроблено позивачкою. 18 серпня 2021 року кошти в сумі 1 887,40 гривень по операції «Chargeback» (послуга чарджбет повернення платежу Клієнту) було списано з рахунку Торговця - AT «Укрзалізниця (29242394148016) та відправлено в кліринг. Це, в свою чергу, означає, що кошти надійшли та знаходяться на рахунках AT КБ «ПриватБанк», як банка емітента Позивача, і «Ощадбанк» немає можливості відслідкувати, чи було зараховано ці кошти на рахунок [PERSON] , так як це в компетенції та повноваженнях виключно банка Емітента Позивачі яким є AT КБ «ПриватБанк». Відповідно до Правил Міжнародної Платіжної Системи для банка Еквайера передбачено 30 днів для розгляду оскаржуваної операції та застосування при цьому послуги «Chargebaek (повернення платежу Клієнта). AT «Ощадбанк», отримавши 17 серпня 2021 року від AT КБ «ПриватБанк» емітента позивача - «Chargeback» на суму 1 887,40 гривень, вже 31 серпня 2021 прийняв дану операції «Chargeback», що означало для банка емітента, що AT «Ощадбанк» немає наміру оскаржувати даний «Chargeback» (чарджбек / повернення платежу Клієнту), і кошти можна зараховувати на рахунок Клієнта. Зазначає, що АТ «Ощадбанк» в оспорюваній позивачем операції виступав виключно як банк-еквайер і не міг порушити права чи охоронювані законом інтереси Позивача, натомість придбання/оплата квитків в сумі 1 887,40 гривень здійснювалась з платіжної картки, емітованої в АТ КБ «ПриватБанк». За вказаних обставин представника АТ «Ощадбанк» вважає, що АТ «Ощадбанк» не допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а тому не може бути відповідачем у даній справі. Належним відповідачем у даній справі є АТ КБ «ПриватБанк», який мав зарахувати на рахунок Позивача кошти, повернуті АТ «Ощадбанк», якщо такого не здійснив, а не АТ «Ощадбанк», який не порушив прав та охоронюваних інтересів Позивача. З вищенаведеного вбачається, що попри те, що 18 серпня 2021 року кошти в сумі 1887,40 гривень було списано з рахунку торговця - AT «Укрзалізниця» по операції «Chargeback» (повернення платежу Клієнту), згодом 29 вересня 2021 року в POS-терміналі на рівні AT «Укрзалізниця» було також сформовано операцію повернення (Reversal) на суму 1 887,40 гривень, втручання Банку та вдруге списано аналогічну суму коштів з торговця - AT «Укрзалізниця». Тобто позивачем, фактично, використано два можливих механізми повернення платежу за допомогою «Chargeback» чарджбек/повернення платежу Клієнту в сумі 1 887,40 гривень та через POS-термінал на рівні AT «Укрзалізниця», де також було сформовано операцію повернення (Reversal) на суму 1 887,40 гривень. Із вищевикладеного вбачається, що позивачу було повернуто коштів на загальну суму 774,80 гривень, які успішно були надісланні на кліринг (розрахунок) для подальшого перерахування банком емітентом AT КБ «ПриватБанк» цих коштів на картковий рахунок клієнта, а не 1 887,40 гривень, які позивач сплатила за квиток та які вимагає стягнути із відповідачів у даній справі. Так, представник АТ «Ощадбанк» вважає, що оскільки оплата квитків здійснювалась позивачкою через АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем АТ «Ощадбанк» не порушувались жодні права позивачки, відтак є АТ «Ощадбанк» неналежним відповідачем за вказаним позовом. Від відповідача АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшов відзив на позов у якому відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що з інформації, яка міститься у виписці, вбачається, що 01 серпня 2021 року о 15 годині 31 хвилин відбулась успішна операція розрахунку на сервісі Укрзалізниці на суму 1 887,40 гривень. Однак, як стверджує позивачка, з невідомої причини покупка не відбулася квитки надані позивачу не були, послуга отримана не була, з приводу чого позивачка звернулась через чат-бот АТ КБ «ПриватБанк» та ініційовано повернення коштів, та клієнта було повідомлено про можливі строки повернення коштів. Розрахунок було здійснено токеном Apple Pay з карткового рахунку AT КБ «ПриватБанк» та Позивачем вказано номер картки № [NUMBER] , однак вказані операції здійснювались з картки № [NUMBER] . 17 серпня 2021 року відповідачем AT КБ «ПриватБанк» було ініційовано операцію «Chargeback» на суму 1 887,40 гривень (чарджбек/повернення платежу Клієнту), яка, відповідно до правил Міжнародної Платіжної Системи, автоматично списується з банка Еквайера, тобто відповідача AT «Ощадбанк». 18 серпня 2021 року кошти в сумі 1 887,40 гривень по операції «Chargeback» (послуга чарджбек / повернення платежу Клієнту) було списано з рахунку - AT «Укрзалізниця» та відправлено в кліринг, та кошти надійшли на рахунок AT КБ «ПриватБанк», як банка емітента Позивача. 29 вересня 2021 на POS-терміналі AT «Укрзалізниця» було сформовано операцію повернення Reversal на суму 1 887,40 гривень. Так, 30 вересня 2021 року кошти були повернуті на рахунок позивача про що свідчить чек №0461213450884335 на суму 1887,40 гривень картковий рахунок [NUMBER] , надходження коштів підтверджується випискою з позитивним балансом на день повернення коштів. Так, представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що у такому випадку позовні вимоги позивача до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними, оскільки кошти були повернуті відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок позивача, відтак, представник АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що такі обставини свідчить фактично про відсутність предмета спору. Як убачається з обставин справи ініціатором переказу була сама позивачка, що відповідає ч. 20.1. ст. 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було проведено платіж в платіжній системі, однак з причин які не відомі АТ КБ «ПриватБанк» послугу по придбанні квитків в АТ «Укрзалізниця» надано не було, що в свою чергу виключає відповідальність відповідача АТ КБ «ПриватБанк», який виконав доручення клієнта, щодо списання коштів з карткового рахунку. При цьому, представник відповідача вважає, що не може бути застосовано положення норм Закону України «Про захист прав споживачів» в частині нарахування пені у даних правовідносинах, оскільки застосовується спеціальний Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який регулює функціонування платіжних систем і систем розрахунків, у відповідності до якого за неналежне виконання розрахунків застосовується пеня у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу,що передбачено ч. 32.2., ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в свою чергу розрахунок пені позивачем не відповідає вимогам даної статті, оскільки перевищує суму 1887,40 гривень. За вказаних обставин просять відмовити у задоволенні позову. 11 січня 2022 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справ та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Від позивачки [PERSON] надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, згідно якої підтримала позовні вимоги в частині стягнення пені за користування коштами. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Колодовський О.В. позовні вимоги підтримав в частині стягнення пені за користування коштами та просив задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвокат Паньков О.П. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в частині стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» пені за користування коштами. У судовому засіданні представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Поперецький О.В. у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в частині стягнення із АТ Державний ощадний банк України» пені за користування коштами та просив відмовити у їх задоволенні. Представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відзиву на позов від відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» до суду не надходило. Судом установлено: 01 серпня 2021 року о 15 годині 31 хвилина позивачкою [PERSON] через чат-бот у створений «Укрзалізниця» у додатку Vіbег було здійснено купівлю двох квитків на потяг 744л за напрямом Львів-Дарниця до м. Київ (а.с.10). Загальна вартість оплачених позивачкою квитків становить 1887,40 гривень. Оплата здійснювалась позивачкою з карткового рахунку «ПриватБанк» № [NUMBER] . Вказане стверджується копією чека №0461213450884335 від 01 серпня 2021 року. (а.с.4) Офіційним партнером-еквайером AT «Укрзалізниця» виступає AT «Державний ощадний банк». Згідно викладених у позові обставин покупка не відбулася, квитки надані позивачу не були, послуга не була отримана, кошти - не повернуті. У зв`язку із вказаними обставинами, 16 серпня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до АТ «Укрзалізниця», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Державний ощадний банк» із письмовою вимогою про повернення коштів у сумі 1887,40 гривень, а також пеню в розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення. 31 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило позивачці [PERSON] відповідь на запит за №20.1.0.0.0/7-210827/10257, у якій повідомило, що за зверненням позивачки [PERSON] банком була ініційована претензійна робота згідно з правилами Міжнародної платіжної системи. Регламент проведення претензійної роботи - до 120 днів. 02 вересня 2021 року Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» направлено позивачці [PERSON] відповідь за №11/5-17/1420/4603/2021-ООс, у якій позивачку повідомлено, що з метою вирішення питання звернення по суті необхідно звернутись до установи банку за місцем відкриття карткового рахунку. Як убачається із наданої представником АТ Державний ощадний банк України» копії відомостей програмного забезпечення Банку 01 серпня 2021 року 01 серпня 2021 року о 15 годині 31 хвилин 28 відбулась успішна операція розрахунку на сервісі Укрзалізниця на суму 1887,40 гривень; 29 вересня 2021 року о 17 годині 03 хвилини 48 секунд відбулось успішне повернення на суму 1887,40 гривень по здійсненій операції. Із наданих представником АТ КБ «ПриватБанк» витягу із банківської системи вбачається, що 17 серпня 2021 року за операцією Chargeback кошти в сумі 1887,40 гривень було списано з банка еквайера АТ «Державний ощадний банк України». 18 серпня 2021 року кошти в сумі 1887,40 гривень по операції Chargeback (повернення платежу Клієнту) було списано з рахунку АТ «Укрзалізниця» та вказані кошти надійшли на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» . (а.с.80 Згідно виписки по рахунку позивачки [PERSON] , наданої АТ КБ «ПриватБанк»30 вересня 2021 року відбулось повернення коштів на рахунок позивачки у сумі 1887,40 гривень. (а.с. 82) Факт повернення позивачці грошових коштів у сумі 1887,40 гривень підтверджується також копією чека №0461213450884335 від 30 вересня 2021 року. (а.с.79) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Нарахування штрафних санкцій передбачено статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивачем було здійснено розрахунок суми пені наступним чином: сума заборгованості 1887,40 гривень; кількість днів прострочення - 61 день; розмір пені за кожний день прострочення - 3%. Натомість, судом установлено, що на звернення позивачки від 16 серпня 2021 року, 17 серпня 2021 року за операцією Chargeback кошти з банка еквайера АТ «Державний ощадний банк України» було списано грошові кошти в сумі 1887,40 гривень. 18 серпня 2021 року кошти в сумі 1887,40 гривень по операції Chargeback (повернення платежу Клієнту) було списано з рахунку АТ «Укрзалізниця» та вказані кошти надійшли на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», 30 вересня 2021 року вказані грошові кошти перераховані АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок позивачки. Відтак, відповідач АТ «Державний ощадний банк України» не допустив порушення прострочення зобов`язань, відтак, суд приходить до переконання, що вимоги в частині стягнення із АТ «Державний ощадний банк України» пені не підлягають до задоволення. Також, судом установлено, що грошові кошти у сумі 1887,40 гривень з 01 серпня 2021 року по 18 серпня 2021 року перебували на рахунку АТ «Укзалізниця», відтак, за вказаний період пеню за прострочення виконання зобов`язання слід стягнути із відповідача АТ «Укрзалізниця». Розмір пені за вказаний період становить 962,57 гривень, із розрахунку: 56,622 гривень (сума заборгованості за один день прострочення) х 17 (кількість днів прострочення). З 19 серпня 2021 року по 30 вересня 2021 року грошові кошти у сумі 1887,40 гривень перебували на рахунку АТ КБ «ПриватБанк», а тому, за вказаний період пеню за прострочення виконання зобов`язання слід стягнути із відповідача АТ КБ «ПриватБанк». Розмір пені за вказаний період становить 2434,75 гривень, із розрахунку: 56,622 гривень (сума заборгованості за один день прострочення) х 43 (кількість днів прострочення). За вказаних обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як убачається з договору про надання правничої допомоги, укладеного 16 серпня 2021 року між адвокатом Колодовським Олегом Володимировичем та Гриців Ольгою Ярославівною, адвокат приймає на себе обов`язки надавати клієнту правову допомогу в тому числі і під час розгляду справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів та пені за користування грошовими коштами. Згідно п. 3.2. вказаного договору за надання допомоги, відповідно до договору клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 6000 гривень. Згідно розписки від 01 жовтня 2021 року адвокат Колодовський О.В. отримав від [PERSON] гонорар в розмірі 6000 гривень за договором про надання правової допомоги. Як убачається із Акту виконаних робіт вартість робіт з надання правової допомоги становить 4000 гривень, зокрема: консультація - 1000 гривень та складання позовної заяви - 3000 гривень. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Колодовський О.В. підтвердив факт отримання ним грошових коштів за надану правничу допомогу у сумі 4000 гривень, пояснивши, що у договорі від 16 серпня 2021 року та у розписці від 01 жовтня 2021 року допущено описку у зазначенні розміру гонорару та помилково вказано 6000 гривень. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, суд вважає необґрунтованим визначений розмір витрат правничої допомоги. При цьому, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що вартість роботи за складання позовної заяви у сумі 3000 гривень має не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконаній адвокатом роботи (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення із відповідачів АТ «Українська залізниця» та АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки вартості наданих послуг правничої допомоги у розмірі 2000 гривень в рівних частках, тобто по 1000 гривень з кожного відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial