Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої йому Східницькою селищною радою у зв`язку із протиправною бездіяльністю, по відношенню до нього. В обґрунтування позову посилається на те, що він звернувся до відповідача із клопотанням про отримання у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовним розміром 0,15 га в межах смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Відповідач, про результати розгляду клопотання повідомив його листом за вих. № 414 від 23.10.2017 про те, що 11.10.2017 на засіданні ХІХ сесії селищної ради VII демократичного скликання, відповідно до порядку денного, був розглянутий проект рішення Східницької селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку» в якому розглянута заява від 29.08.2017. За результатами голосування селищної ради цей проект рішення не набрав достатньої кількості голосів, а отже, рішення не було прийняте». Позивач, вважаючи таку бездіяльність протиправною, звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області та зобов`язати відповідача повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Рішенням від 31.08.2018 у справі №438/1047/17 Бориславський міський суд Львівської області задовольнив позов повністю. Визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України та ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За наслідками повторного розгляду заяви позивача, відповідач скерував листа за вих. № 641 від 28.11.2018, яким повідомив його про те, « що 23.11.21018 року на засіданні ХХІХ сесії селищної ради VІІ демократичного скликання, на виконання рішення Бориславського міського суд Львівської області від 31.08.2018 року по справі № 438/1047/17, відповідно до порядку денного, був розглянутий проект Рішення Східницької селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку» в якому була повторно розглянута ваша заява від 29.08.2017. За результатами голосування селищної ради цей проект рішення не набрав достатньої кількості голосів, а отже, рішення не було прийняте». Вважаючи бездіяльність селищної ради в частині неприйняття позитивного рішення за заявою позивача протиправною та такою, що порушує його права, позивач в листопаді 2019 року знову звернувся до суду із адміністративним позовом до Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за його заявою від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території м. Борислава Львівської області, зобов`язати відповідача прийняти рішення за його заявою від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.006214 позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо ненадання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги. 24 червня 2020 року Восьмий апеляційний адміністративний суд постановив апеляційні скарги позивача та Східницької селищної ради задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 1.380.2019.006214 - скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Східницької селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради щодо розгляду заяви [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду прийняти рішення за заявою [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східницької селищної ради на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8970 грн. 28.09.2020 на заяву позивача скеровано виконавчі листи відповідно до супровідного листа на б/н від 14.09.2020. 14. 09.11.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Леськівим Б.Я. відкрито виконавче провадження №63537391. Отже, позивач звернувся 22 серпня 2017 року до Східницької селищної ради із клопотанням про надання йому у власність земельної ділянки площею до 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області. На момент підготовки даної позовної заяви, Східницькою селищною радою на жодному пленарному засіданні сесії за наслідками розгляду клопотання позивача від 22 серпня 2017 року не було прийнято жодного рішення, тобто по сплину трьох років шести місяців клопотання не вирішено. Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу. За таких обставин, тривале порушення відповідачем законних прав позивача, останній має право на відшкодування моральної шкоди у визначеному ним розмірі 250 000 гривень, яка полягає в душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб саме Східницької селищної ради, яка є винною особою та завдавачем такої шкоди, оскільки тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування у результаті такої триваючої ситуації невизначеності. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді у стражданнях та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Тому просить суд стягнути з Східницької селищної ради на його користь моральну шкоду у сумі 250000 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, справу розподілено судді Хемич О.Б. Згідно наказу №13/В від 16 квітня 2021 року суддя Хемич О.Б. вибула у відпустку з 19 квітня 2021 року по 27 червня 2021 року включно. На підставі розпорядження керівника апарату №61 від 19 квітня 2021 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизаваного розподілу судової справи між суддями відщ 19 квітня 2021 року справу розподілено та передано головуючому судді Слишу А.Т. Ухвалою Бориславського міського суду від 13 травня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Бориславського міського суду від 16 червня 2021 року провадження в цивільній справі №438/319/21 за позовом [PERSON] до Східницької селищної ради про стягнення моральної шкоди зупинено до набрання законної сили рішення у справу №380/4857/21 за позовом [PERSON] Східницької селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, яка розглядається у порядку адміністративного провадження. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 10 березня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Маліченко Д.В. не з`явились. 21.03.2022 року від представника позивача - адвоката Маліченка Д.В. до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Східницької селищної ради в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час і місцесудового засідання. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідачем Східницькою селищною радою 08 квітня 2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому просять повність відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Східницької селищної ради про відшкодування моральної шкоди. У відзиві відповідач Східницька селищна рада зазначає, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду 14.06.2020 року у справі №1.380.2019.006214., 14.07.2020 року Східницькою шною радою прийнято рішення № 956 «Про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення зельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку». Зазначеним рішенням відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту. землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку - площею 1500 кв.м. на [ADDRESS] , гр. [PERSON] у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, згідно доданих до заяви графічних матеріалів знаходиться за межами населеного пункту смт.Східниця. Також даною постановою, стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8970 гривень. Таким чином, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року у справі №1.380.2019.006214 виконана в повному обсязі ще 14.07.2020 року. Одночасно зазначають, що позивачем [PERSON] рішення Східницької селищної ради № 956 «Про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку» не оскаржувалось. Також звертають увагу, що на адресу Східницької селищної ради надходила постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2020 року про примусове виконання виконавчого листу №1.380.2019.006214 від 22.09.2020, стягувач [PERSON] , ВП №63537391. Постановою зобов`язано Східницьку селищну раду м.Борислава Львівської області прийняти рішення за заявою [PERSON] від 22 серпня 117 року про надання як учаснику бойових дій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Листом від 18.11.2020 року №338 Східницька селищна рада повідомляла державного виконавця про те, що рішення суду виконане селищною радою до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2020 року та просила закрити виконавче провадження №63537391. Тому вважають, що відсутні законні підстави для стягнення моральної школи, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Східницької селищної ради про стягнення моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішеннямБориславського міського суду Львівської області від 31.08.2018 у справі №438/1047/17 визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України та ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області щодо ненадання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду м. Борислава Львівської області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 1.380.2019.006214 - скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Східницької селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради щодо розгляду заяви [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Зобов`язано Східницьку селищну раду прийняти рішення за заявою [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східницької селищної ради на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8970 грн. Окремою ухалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року визнано протиправною бездіяльність Східницької селищної ради щодо невиконання рішення усправі №1.380.2019.006214 про зобов`язання Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області прийняти рішення за заявою [PERSON] від 22 серпня 2017 року про надання як учаснику бойових дій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території смт. Східниця м. Борислава Львівської області. Таким чином, під час розгляду дійсної справи дана обставина є встановленою і доведенню не підлягає. Позивач [PERSON] вважає, що своїми діями відповідач завдав йому значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб, саме Східницькою селищною радою, оскільки тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження у зв`язку із очікуванням рішення, викликає розчаруваня в результаті такої триваючої ситуації невизначеності. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статтей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно до ч.4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, тлумачення статей 2,11,172,1167,1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, який бере участь у справі як відповідач. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17. Відповідно до ч.4 ст. 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3. 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції, які не завжди досягають рівня страждання або приниження. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування. Позивач [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком тривалого порушення відповідачем його законних прав. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб саме Східницької селищної ради, яка є винною особою та завдавачем такої шкоди, оскільки тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування у результаті такої триваючої ситуації невизначеності. З урахуванням того, що бездіяльність відповідача по відношенню до нього є триваючою понад 3 роки 6 місяців, він цілком обґрунтовано оцінив моральну шкоду в розмірі 250 000 гривень. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому протиправною бездіяльністю Східницькою селищною радою моральної шкоди у виді моральних страждань, які полягають у відсутності належного та своєчасного реагування відповідачем на його клопотання, необхідності неодноразово звертатись до суду із заявами, внаслідок чого змінено плин життя позивача, який змушений значну частину часу витрачати на захист своїх інтересів як перед відповідачем так і перед судом, протиправні дії відповідача в частині неналежного розгляду звернення позивача, викликали у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, розчарування в результаті такої триваючої ситуації, невизначеності, що позивач є учасником бойових дій. Тож, суд доходить висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок не розгляду його клопотання від 22 серпня 2017 року про отримання у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовним розміром 0,15 га в межах смт.Східниця м.Борислава Львівської області і саме Східницька селищна рада, яка є органом місцевого самоврядування, завдала шкоди, оскільки саме її бездіяльність, яка полягала в нерозгляді клопотання, встановлена рішеннями Бориславського міського суду Львівської області, Львівського окружного адміністративного суду, Восьмого апеляційного адміністративного суду. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про необхідність покладення відповідальності за відшкодування моральної шкоди безпосередньо на завдавання шкоди - Східницьку селищну раду як орган місцевого самоврядування, виходячи із правової позиції висловленої у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17. Верховний Суд зауважує, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Відповідно до ч.4ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Водночас, відповідно до підпункту 2 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, то слід зазначити, що моральну шкоду необхідно стягнути з Східницької селищної ради за рахунок місцевого бюджету цієї ради. Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, то суд зазначає наступне. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Так, [PERSON] при визначенні розміру моральної шкоди врахував, що бездіяльність відповідача по відношенню до нього є триваючою понад 3 роки 6 місяців, оцінив моральну шкоду в розмірі 250000 гривень. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди. Позивачем не доведено короткочасний розлад здоров`я внаслідок бездіяльності відповідача. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, підставою якої є встановлена рішеннями Бориславського міського суду Львівської області, Львівського окружного адміністративного суду, Восьмого апеляційного адміністративного суду, бездіяльність Східницької селищної ради, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 250 000 гривень, є значно завищеним. Визначаючи розмір моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволеня позову та стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку уповноважених органів держави немайнової шкоди та буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. При цьому суд вважає розмір моральної шкоди, є не прийнятним, значно завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства. Такі висновки суду також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою під час розгляду справи № 752/17832/14-ц (постанова від 15.12.2020), відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000гривень. Стосовно вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В матеріалах справи наявний договір №26/02 про надання правничої допомоги від 26.02.2021. Відповідно до п.4.2 договору про надання правничої допомоги гонорар за надання правничої (правової) допомоги у суді першої інстанції становить 25 000 гривень. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений в договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Також в матеріалах справи є звіт №01/03 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом з якого вбачається, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, та становить 25000 гривень. Квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на суму 25000гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Враховуючи вищевикладене, а також те, що, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить суму в розмірі 50 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). На підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, який, відповідно до п. 1.1.2. ч. 2 ст. 4 вказаного Закону становить 2500 гривень. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 5 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial