Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

21.12.2021 року позивачі звернулися до суду з даним позовом та просили визнати за ними права та обов`язки забудовників в рівних частинах по 1\\2 частці за кожною на гараж № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що позивачі після смерті [PERSON] , як дружина та дочка спадкодавця, є спадкоємцями за законом першої черги спадкування, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Покійному належав гараж [ADDRESS] . Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримали відмову у реєстрації своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Померлий був індивідуальним забудовником і законно збудував гараж, проте за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. Вважають свої права порушеними, тому за їх захистом звернулися до суду. Сторони в судове засідання 23.02.2022 року не з`явилися. В заяві позивачі просили справу розглянути без їх участі, наполягали на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в заяві просила судове засідання провести без участі представника міської ради, при вирішенні справи поклались на розсуд суду. Оскільки усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Києві. Спадкоємицями за законом, що прийняли спадщину, є позивачі: його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] , що підтверджується повідомленням нотаріуса (а.с. 19). Позивачі відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2018 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджуючих реєстрацію права власності покійного (а.с. 16). Позивачами надано копію технічного паспорту на гараж, де зазначено, що гараж [ADDRESS] побудований у 1992 році. Покійному [PERSON] рішенням міської ради від 22.01.1992 року надано дозвіл на виділення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва гаражу, також 08.02.1993 року надано дозвіл на проведення будівельних робіт. Також долучено повідомлення ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, де зазначено, що [PERSON] , померлому [INFO] , державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] не видавався (а.с. 21). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що за своє життя спадкодавець не оформив право власності на гараж, правовстановлюючі документи про належність гаражу спадкодавцеві у справі відсутні. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до змісту п. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Ураховуючи вищезазначені правові норми слід дійти висновку про те, що оскільки спадкодавець за своє життя не оформив право власності на гараж, не набув такого права власності, що підлягає обов`язковій державній реєстрації, то спірне майно (гараж) не може входити до складу спадщини, тому нотаріус обгрунтовано виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим слід зазначити, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Позивачі є спадкоємцями за законом спадкодавця та прийняли спадщину. Як встановлено судом, померлий [PERSON] був забудовником спірного гаража, отримав дозвіл на відведення земельної ділянки та дозвіл на проведення будівельних робіт, а тому до позивачів правомірно перейшли права та обов`язки забудовника на вищезазначене нерухоме майно. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов`язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved