Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, було вчинено виконавчий напис N 30005 про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Д1НЕРО", заборгованості в розмірі 31 898,00 гривень, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 3aN 67392220 (яку Позивач не отримував) та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (надаю копію постанови оригінал знаходиться у Приватного виконавця). Виконавчий напис N 30005 від 23.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, у позивача відсутній. Позивач звертався за правовою допомогою, за результатом надання якої було надано адвокатський запит до нотаріусу з проханням надати засвідчену копію виконавчого напису N 30005 від 23.09.2021 року та засвідчені копії всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Окрім того, позивачка не вважає, що заборгованість є безспірною. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідач відзив на позов не подав, заяв про перенесення розгляду справи також не подавав. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, було вчинено виконавчий напис N 30005 про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Д1НЕРО", заборгованості в розмірі 31 898,00 гривень, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 3aN 67392220 (яку Позивач не отримував) та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (надаю копію постанови оригінал знаходиться у Приватного виконавця). В суд від приватного нотаріуса надійшли матеріли, які пов`язані з вчиненням виконавчого напису з яких вбачається, що позивачка є Боржником за Кредитним договором № AG8143268 від 16.10.2019 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунаційній системі (далі ІТС) компанії L5483760, укладеним з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ. «ДІНЕРО», ідентифікаційний код юридичної особи: 41350844, місце знаходження: вул. Сурикова буд 3а, м. Київ, 03035, «Стягувач») Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.11.2019 року по 06.08.2021 року. Сума заборгованості становить 31248,00 грн. (тридцять одна тисяча двісті, сорок вісім гривень 00 копійок), що складається з: *Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19 936,00 грн. (дев`ятнадцять тис дев`ятсот тридцять шість гривень 00 копійок); *Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом: становить. 11 312,00 грн. (одинадцять тисяч триста дванадцять гривень 00 копійок); За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка піддягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 31 898,00 грн.. Cуд вважає, що вищевказаний виконавчий напис було видано з порушенням законодавства зважаючи на наступне. Так зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 23.09.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи не має відомостей, що кредитний договір нотаріально посвідчувався, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для його вчинення. Окрім того, в матеріалах, які надіслав нотаріус відсутні відомості, що боржниця (позивачка) отримала копію вимоги, що є порушенням пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На підставі викладеного,

Outcome: approved