Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] , (далі [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до Фермерського господарства «АГРО-ЛЕНД», (далі ФГ «АГРО-ЛЕНД», відповідач 1), [PERSON] , (далі [PERSON] , відповідач 2) в якому вказав, що 12 квітня 2018 року близько 18 год. 30 хв. гр. [PERSON] , керуючи трактором «Бєларус 82.1», державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи розворот поза перехрестям, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, не дав дорогу автомобілю «MERCEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП сталася на 46 км + 150 метрів автодороги Київ-Чоп між населеними пунктами с. Березівка та с. Копилів Макарівського району Київської області. Власником автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак [NUMBER] , що отримав механічні пошкодження, та потерпілим у справі про адміністративне правопорушення, є позивач [PERSON] якому дорожньо-транспортною пригодою була заподіяна майнова та моральна шкода. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. Згідно з висновком експертного автотоварознавчного дослідження № 6714 від 17.08.2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] після аварійного пошкодження ктз «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311», державний номерний знак [NUMBER] станом на 09.08.2018 р. дорівнює 183 904, 57 грн. Майнова шкода, завдана [PERSON] , полягає в реальних збитках, які він поніс у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Загальна вартість відновлювального ремонту «MERCEDES-BENZ SPRINTER» складає 183 904,57 грн. Цивільно правова відповідальність власника трактора «Бєларус 82.1», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована не була. Моральна шкода, завдана [PERSON] , полягає в тому, що в момент ДТП [PERSON] пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за життя та здоров`я своє та дружини, яка в момент ДТП знаходилась поруч на пасажирському сидінні. Йому завдано страждань у зв`язку з пережитою загрозою його життю та здоров`ю, пошкодженням його майна, позбавленням на тривалий час засобу пересування, які в сукупності призвели до негативних змін у її житті (вимушені зміни в життєвих стосунках, ускладнення процесу пересування, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, фіксованість уваги на проблемі необхідності відновлення транспортного засобу і витрачання значної суми грошових коштів, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, стійке порушення сну, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, хвилювання щодо майбутнього, тощо). Розмір моральної шкоди позивачем визначений в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просив суд стягнути з відповідачів майнову та моральну шкоду. У встановлений процесуальним законом строк та у встановленому порядку представник ФГ «АГРО-ЛЕНД», адвокат Ганенко Р.А. подав відзив на позов, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову в частині вимог, що стосуються ФГ «АГРО-ЛЕНД». В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що у позовній заяві позивач посилається на норми ч. 1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. В той же час матеріали справи не містять доказів того, що на час скоєння ДТП (12.04.2018р.) відповідач - [PERSON] був найманим працівником ФГ «АГРО- ЛЕНД».\~ Крім того, ФГ «АГРО-ЛЕНД» не заперечує тієї обставини, що станом на дату ДТП (12.04.2018р) було власником трактору колісного марки «Беларус-82.1», номерний знак [NUMBER] . Проте, 26.03.2018р. між відповідачем ФГ «АГРО-ЛЕНД» та ТОВ «АГРО-ЛЕНД» було укладено договір №26/03/2018 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу в зв`язку з чим [PERSON] , у день скоєння ДТП не був найманим працівником ФГ «АГРО-ЛЕНД», а володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким було завдано шкоди, була інша юридична особа - ТОВ «АГРО-ЛЕНД». Ухвалою суду від 21.04.2021 року позовну заяву [PERSON] , залишено без руху та надано строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків строком на 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали. Ухвалою Макарівського районного суду від 07.07.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.\~ Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 07.07.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач [PERSON] отримав 06.09.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення\~ поштового відправлення №0800105402925. Копію ухвали суду від 07.07.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач ФГ «АГРО-ЛЕНД» отримало, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення\~ поштового відправлення №0800105402933. 03.11.2021 року від представника позивача, адвоката - Онищенка Є.М. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій останній просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подачі відповіді на відзив та повернути відповідачу ФГ «АГРО-ЛЕНД» відзив на позовну заяву без розгляду. Свою позицію обґрунтовує тим, що ані позивач, ані його представник не отримували ухвали про відкриття провадження у справі, крім того представник позивача, адвокат Ганенко Р.А. не підтвердив належним чином свої повноваження як представника відповідача. На що суд звертає увагу, та враховуючи те, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800105402925 та ордер ФГ «Агро - Ленд» на підставі договору про надання правової допомоги №15/09 від 15.09.2021 року з адвокатом Ганенком Р.А. в задоволенні вищевказаних клопотань суд відмовляє. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 12 квітня 2018 року близько 18 год. 30 хв. гр. [PERSON] , керуючи трактором «Бєларус 82.1», державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи розворот поза перехрестям, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, не дав дорогу автомобілю «MERCEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП сталася на 46 км + 150 метрів автодороги Київ-Чоп між населеними пунктами с. Березівка та с. Копилів Макарівського району Київської області. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчного дослідження № 6714 від 17.08.2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] після аварійного пошкодження ктз «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311», державний номерний знак [NUMBER] станом на 09.08.2018 р. дорівнює 183 904, 57 грн. Цивільно правова відповідальність власника трактора «Бєларус 82.1», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована не була. Моральна шкода, завдана [PERSON] , полягає в тому, що в момент ДТП [PERSON] пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за життя та здоров`я своє та дружини, яка в момент ДТП знаходилась поруч на пасажирському сидінні. Йому завдано страждань у зв`язку з пережитою загрозою його життю та здоров`ю, пошкодженням його майна, позбавленням на тривалий час засобу пересування, які в сукупності призвели до негативних змін у її житті (вимушені зміни в життєвих стосунках, ускладнення процесу пересування, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, фіксованість уваги на проблемі необхідності відновлення транспортного засобу і витрачання значної суми грошових коштів, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, стійке порушення сну, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, хвилювання щодо майбутнього, тощо). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Що стосується вимог позивача до ФГ «АГРО-ЛЕНД», то суд встановив, що 26.03.2018р. між відповідачем ФГ «АГРО-ЛЕНД» та ТОВ «АГРО-ЛЕНД» було укладено договір №26/03/2018 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу. Відповідно до умов п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець передає за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове користування технічно справну та обладнану належним чином сільськогосподарську техніку марки: трактор колісний Беларус-82.1, 2012 року випуску, заводський № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (надалі іменується "с/г техніка") без екіпажу/персоналу, та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Відповідно до п. 2.1 Договору Орендодавець зобов`язується передати с/г техніку в оренду Орендареві «26» березня 2018 року за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору. Строк оренди уточнюється Сторонами в залежності від наявних площ обробітку, погодних умов тощо та встановлюється до 31 грудня 2018 року, але завершується датою повернення Орендарем с/г техніки з оренди за відповідним актом. Згідно акту прийому-передачі від 26.03.2018р. до Договору №26/03/2018 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу від 26.03.2018 року, ФГ «АГРО-ЛЕНД» передало в користування ТОВ «АГРО-ЛЕНД.» трактор марки «Беларус-82.1», номерний знак [NUMBER] . Згідно акту прийому-передачі (повернення) від 23.04.2018р. до Договору №26/03/2018 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу від 26.03.2018 року, ТОВ «АГРО-ЛЕНД» повернуло ФГ «АГРО-ЛЕНД» трактор марки «Беларус-82.1», номерний знак [NUMBER] , лише 23.04.2018 р. А тому у період з 26.03.2018р. по 23.04.2018р. належним володільцем трактору (в розумінні ч. 2 ст. 1187 ЦК України) було ТОВ «АГРО-ЛЕНД», яке володіло вказаним майном на підставі договору №26/03/2018 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу від 26.03.2018р. З огляду на вище викладене, ФГ «АГРО-ЛЕНД» є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки відповідач-2, [PERSON] , у день скоєння ДТП не був найманим працівником ФГ «АГРО-ЛЕНД», а володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким було завдано шкоди, була інша юридична особа - ТОВ «АГРО-ЛЕНД». Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). За приписами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Наведені законодавчі положення та обставини справи дають підстави для висновку, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Разом з тим, суд відзначає, що у відповідності до ч.1, 3, 8, 10 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. За правилами ч.ч.1,3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі являється винуватець дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] . Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, позивачем в судовому засіданні клопотання про заміну неналежного відповідача не заявлялось. За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Таким чином, оскільки судом було встановлено, що [PERSON] був визнаний виним у вчинені ДТП яке відбулось 12 квітня 2018 року, не дотримався, внаслідок чого не дав дорогу автомобілю «MERCEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП сталася на 46 км + 150 метрів автодороги Київ-Чоп між населеними пунктами с. Березівка та с. Копилів Макарівського району Київської області. Наведене свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями відповідачем ПДР України та наслідками у виді дорожньо транспортної пригоди та моральними стражданнями позивача. Що стосується, вимог позивача до ФГ «АГРО-ЛЕНД», то з наданого позивачем листа Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації від 01.04.2021р. N92800-050102-8/15731 не містить відомостей про перебування [PERSON] у трудових відносинах з ФГ «АГРО-ЛЕНД». Доводи позивача про те, що [PERSON] був фактично допущений до роботи у ФГ «АГРО-ЛЕНД» без оформлення трудових відносин, є не обґрунтованими. В порушення вимог ст. 12 та 81 ЦПК України позивачем на надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини. Позивачем також не надано доказів притягнення до відповідальності ФГ «АГРО - ЛЕНД» чи його посадових осіб згідно 265 КЗпП, про що зазначається у позовній заяві. Таким чином позивачем не доведено тих обставин, що у момент ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФГ «АГРО-ЛЕНД» та що шкоду було завдано під час виконання ним свої трудових (службових) обов`язків у зв`язку з чим ФГ «АГРО-ЛЕНД» не має відповідати за шкоду заподіяну діями [PERSON] , а тому в задоволені позову до ФГ «АГРО-ЛЕНД» необхідно відмовити. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачу безумовно завдано моральної шкоди, адже останній пережив сильний емоційний стрес який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за життя та здоров`я своє та дружини, яка в момент ДТП знаходилась поруч на пасажирському сидінні. Йому завдано страждань у зв`язку з пережитою загрозою його життю та здоров`ю, пошкодженням його майна, позбавленням на тривалий час засобу пересування, які в сукупності призвели до негативних змін у її житті (вимушені зміни в життєвих стосунках, ускладнення процесу пересування, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, фіксованість уваги на проблемі необхідності відновлення транспортного засобу і витрачання значної суми грошових коштів, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, стійке порушення сну, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, хвилювання щодо майбутнього, тощо). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial