Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про зняти арешту з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 33607692 від 01 липня 2014 року, державним виконавцем Ковальчуком О.А.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до виконавчого листа у цивільній справі № 1909/1685/2012 від 16 липня 2012; року з [PERSON] стягуються в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 04 липня 2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Станом на даний час у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів по вищезазначеному виконавчому листі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявний запис про арешт нерухомого майна [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 33607692, виданий 01 липня 2014 року Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. На даний час [PERSON] має намір та домовленість із відповідачкою по справі про укладення договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею нерухомого майна. Однак реалізувати це право на даний момент не має можливості, оскільки виконавчою службою винесена постанова про арешт належного йому майна та оголошення заборони на його відчуження. Вважає, що дана заборона винесена в інтересах відповідачки по справі та порушує його право на володіння майном, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить йому на праві приватної власності на власний розсуд. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сідоров В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позові. Представник відповідача - адвокат Булава М.А. просить відмовити в задоволенні даного позову, оскільки у відповідачки немає довіри до позивача, що після зняття арешту з житлового будинку, [PERSON] не розпорядиться своїм майном на власний розсуд та не відчужить його на користь третіх осіб. Позивач не виконував рішення Кременецького районного суду про стягнення аліментів на утримання дітей належним чином і допустив заборгованість, що перевищує 150 тисяч гривень. На даний час виконавче провадження не завершене, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна позивача, в тому числі й в судовому порядку. Також представник відповідача вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів. Представник Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча про день час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. 07.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі. 01.12.2021 представником відповідачки подано відзив на позовну заяву. 29.11.2021 представником позивача подано відповідь на відзив. 14.12.2021 представником відповідачки подано заперечення на відповідь на відзив. 12.01.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.07.2012 у справі № 1909/1685/12 слідує, що з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] стягуються в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, на кожну дитину починаючи з 04.07.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна № 269352483 від 06.08.2021 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2014, [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Постановою серія на номер: 33607692, виданої 01.07.2014 року, державним виконавцем ВДВС Кременецького РУЮ Ковальчуком О.А. накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Згідно із ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред"явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи те, що арешт на все нерухоме майно [PERSON] накладено у зв`язку із виконанням рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, на час звернення із заявою до суду рішення суду про стягнення із позивача аліментів не виконане, а також те, що докази про те чи існують наразі підстави для зняття арешту в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відносяться на його рахунок.

Outcome: dismissed