Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 02 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Баршацьким І.В., зареєстрований в реєстрі за № 225, про стягнення з неї на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 11750 грн., таким, що не підлягає виконанню. Мотивувала позовні вимоги тим, що приватним нотаріусом не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису в частині неотримання від стягувача документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначила, що сама заборгованість не є безспірною. Вона не погоджується з розрахунком суми заборгованості. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 6362 грн. судових витрат, які складаються з 908 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду, 454 грн. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Разом з позовною заявою позивач подала клопотання про витребування доказів та заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову. 16 серпня 2021 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 16 серпня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі якої 02 січня 2021 року вчинено виконавчий напис № 225 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 11750 грн. Ухвалою від 16 серпня 2021 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак останній 19 січня 2022 року подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового розгляду не подали. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 225, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 11750 грн. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до пп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Однак відповідачем суду не надані належні та допустимі докази того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу, викладений у виконавчому написі, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів нотаріусу, що має наслідком порушення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5 при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, згідно з якими на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому слід зазначити, що захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими позивач обґрунтувала свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити, а оспорюваний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з договору про надання правової допомоги № 03/04 від 20 квітня 2021 року, такий укладений між адвокатом Боденко Д.О. та Козак Ю.В., відповідно до умов якого клієнт доручив, а адвокат прийняв доручення представляти інтереси клієнта у цивільній справі щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 02 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Баршацьким І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 225, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 11750 грн Актом прийому-передачі наданих послуг від 26 квітня 2021 року до договору про надання правової № 03/04 від 20 квітня 2021 року стверджується, що адвокатом Боденко Д.О. надано [PERSON] усну консультацію вартістю 500 грн., складено позовну заяву за 3000 грн., складено клопотання про витребування доказів за 750 грн., складено заяву про забезпечення позову за 750 грн., у зв`язку з чим вартість наданих послуг становить 5000 грн. Дублікатом квитанції № 0.0.2198718057.1 від 16 липня 2021 року підтверджується, що позивач сплатила на користь [PERSON] 1500 грн. у якості оплати послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги від 20 квітня 2021 року. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вивчивши вищезазначені документи та матеріали справи, суд вважає, що послуги, вказані у актів прийому-передачі від 26 квітня 2021 року та їх вартість у розмірі 5000 грн. відповідає реальному обсягу наданих послуг, виконаних робіт, складності справи. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Окрім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. судового збору.

Outcome: approved