Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа\~ приватний\~нотаріус Корсунь-Шевченківського\~районного нотаріального\~округу Грищенко\~Світлана Григорівна про визнання заповіту недійсним. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] (далі також - спадкодавець) [INFO] , який проживав у с. Комарівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Після смерті батька позивачів відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (паю), яка знаходиться в адміністративних межах колишньої Комарівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Спадщину після смерті батька позивачі прийняли шляхом подачі заяв відповідного змісту до нотаріуса. Спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Грищенко С.Г. Під час подання заяв про прийняття спадщини, нотаріус їх повідомив про наявність заповіту, складеного їхнім батьком в інтересах відповідача [PERSON] . Так як батько позивачів зловживав алкогольними напоями та помер у лікарні через передозування алкоголем, у позивачів виник сумнів чи усвідомлював померлий значення своїх дій та міг керувати ними у момент складання заповіту. У підготовчому судовому засіданні представник позивачів заявила клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи спадкодавця та про витребування медичних документів щодо стану його здоров`я. Відповідач не висловлювала заперечень щодо задоволення клопотань. Ухвалою суду від 07.05.2021 задоволено клопотання сторони позивача та витребувано у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради та у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» докази, а саме медичні документи з інформацією щодо фізичного та психічного стану померлого на час складання ним заповіту. Вирішення клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи було відкладене як передчасне, та ухвалено здійснити його розгляд після отримання витребуваних медичних документів. Після ознайомлення з отриманими витребуваними доказами щодо стану здоров`я спадкодавця суд задовольнив клопотання сторони позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи спадкодавця, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинене. Після виконання судової експертизи провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 02.12.2021 було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду. У судове засідання з`явилися представник позивачів адвокат Перебийніс С.В. та відповідач [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] . Відповідач заявила клопотання про допуск до участі у справі у якості її представника її чоловіка [PERSON] , на підтвердження повноважень якого було надано довіреність від 12.01.2022, посвідчену старостою с. Шендерівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Також відповідач заявила клопотання про те, щоб суд здійснив залучення до участі у справі у якості її представника адвоката з системи безоплатної правової допомоги. Відповідачу було роз`яснено, що дана справа слухається в порядку загального позовного провадження, тому представництво інтересів її учасників може здійснюватися виключно адвокатом. З огляду на викладене суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі у якості представника відповідача, роз`яснивши приписи чинного законодавства. Що стосується залучення судом до участі у справі у якості представника відповідача адвоката з системи БПД суд роз`яснив відповідачу [PERSON] , що у порядку цивільного судочинства така можливість не передбачена. Суд звернув увагу відповідача, що справа у провадженні суду перебуває вже тривалий час, кілька судових засідань не відбулося виключно через неявку відповідача, яка не надала доказів поважності такої неявки. Крім того, під час кожного судового засідання суд роз`яснював відповідачу про право звернутися до органів системи БПД, про процедуру залучення представника та про недопустимість зловживання своїми процесуальними правами. Разом з тим, оскільки позивач не має юридичної освіти та висловила своє бажання щодо залучення належного представника, суд поставив на обговорення питання щодо можливості відкладення судового засідання на час, необхідний відповідачу для вчинення дій щодо залучення представника. Під час обговорення цього питання відповідач самовільно покинула залу судового засідання, заявивши при цьому про недовіру до головуючого судді та про бажання замінити склад суду. Мотивів такої заяви висловлено не було. За змістом така заява відповідача є заявою про відвід. З метою з`ясування позицій учасників щодо відводу головуючого судді, судом призначено заяву про відвід до розгляду та викликано учасників справи на 03.02.2022. Однак, відповідач [PERSON] 02.02.2022, посилаючись на карантинні обмеження, похилий вік та свій стан здоров`я, а також на ту обставину, що вона звернулася до системи органів безоплатної правової допомоги з метою отримання правничої допомоги, просила відкласти судове засідання. Оскільки законодавством встановлено десятиденний строк для ухвалення рішення органом безоплатної правової допомоги щодо надання особі послуг безоплатної вторинної правової допомоги (призначення адвоката для здійснення представництва у суді), суд відклав судове засідання на 14.02.2022. При цьому, 10.02.2022 від відповідача надійшла аналогічна за змістом заява про відкладення судового засідання, жодного обґрунтування щодо недовіри головуючому судді не зазначено. Зі змісту поданих заяв про відкладення судового засідання слідує, що відповідач просить відкласти судове засідання щодо розгляду справи по суті. Представник відповідачів [PERSON] 14.02.2022 у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд заяви про відвід без її участі. Зазначила, що вважає заяву [PERSON] безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі ч. 5 ст. 40 ЦПК України заява про відвід була розглянута суддею, яка здійснює розгляд справи. У задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Літвінової Г.М. ухвалою від 14.02.2022 було відмовлено та судове засідання для розгляду справи по суті повторно було призначене на 31.03.2022. Про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомленні належним чином. Позивачі та їхній представник у судове засідання не з`явилися. Проте в матеріалах справи міститься заява про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від відповідача 30.03.2022 до суду надійшла заява, у якій вона посилаючись на карантинні обмеження, похилий вік та свій стан здоров`я, а також на ту обставину, що вона звернулася до системи органів безоплатної правової допомоги з метою отримання правничої допомоги, просила відкласти судове засідання. Оскільки ця заява за змістом збігалася з аналогічною заявою відповідача від 14.02.2022, суд звернувся до Смілянського місцевого центру з надання БВПД з проханням надати інформацію щодо дати звернення відповідача [PERSON] до системи органів БПД. З відповіді Смілянського місцевого центру з надання БВПД від 31.03.2022 № 098/01-18/210 вбачається, що [PERSON] неоднократно надавалася безоплатна первинна правова допомога та надавалися роз`яснення стосовно порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги (призначення представника), проте [PERSON] не звернулася з переліком довідок для підтвердження належності до однієї з 14 категорій осіб для отримання БВПД. Також суд не вбачає підстав визнати поважними причини неявки відповідача через її стан здоров`я, оскільки надані документи свідчать, що відповідач перебувала на стаціонарному лікуванні у травні та жовтні 2021 року, тобто задовго до призначених судом дат судових засідань у січні-березні 2022 року. Крім того, відповідач не надала належних доказів того, що вона не може з`явитися до суду та (або) брати участь у судових засіданнях. З огляду на викладене суд констатує, що відповідач [PERSON] неодноразово вводила суд в оману, повідомляючи про звернення до системи органів БПД та просила відкласти судовий розгляд у зв`язку з очікуванням призначення їй представника. Також суд зазначає, що неодноразові неявки без поважних причин відповідача до суду, а також подання відповідачем заяв з неправдивою інформацією, мали наслідком неодноразове відкладення судових засідань спричинили неодноразові відкладення судових засідань та як наслідок тривалий розгляд справи. Таким чином суд неодноразово роз`яснював відповідачу порядок залучення адвоката з системи БПД та недопустимість зловживання своїми процесуальними правами, проте відповідач, будучи належним чином повідомленою про судові засідання, маючи достатньо часу та можливість завчасно вирішити питання про залучення представника, ніяких дій для цього не вчинила та у судові засідання неодноразово не з`явилася. Від третьої особи приватного нотаріуса Грищенко С.Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність учасників за наявними у справі доказами. При цьому суд враховує позицію відповідача, висловлену на підготовчому судовому засіданні, що позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі, проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується повторно видам свідоцтвом про смерть від 02.09.2020 серїї [NUMBER] (а.с. 12). Позивач [PERSON] є дочкою померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.02.2000 серії [NUMBER] та повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 03.05.2017 серії [NUMBER] (а.с. 13, 14, 9-11). Позивач [PERSON] є сином померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.03.1993 серії [NUMBER] (а.с. 15, 7-8). Після смерті спадкодавця [PERSON] приватним нотаріусом Грищенко С.Г. 30.10.2020 було заведено спадкову справу № 157/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 16). Позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом ( а.с. 44, 45). Разом з тим, виконуючий обов`язки старости виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Скорик В.М. 18.08.2017 за реєстровим № 4 від імені спадкодавця [PERSON] посвідчив заповіт, за змістом якого останній заповідає своїй матері [PERSON] (відповідачу) належну йому земельну ділянку площею 1,7729 га, що розмішена на території Комарівської сільської ради та належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ЧР-9-13-328 від 17.05.2001 (а.с. 53). Мати спадкодавця відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за всіма підставами (тобто як за законом, так і за заповітом) (а.с. 46). Батько спадкодавця та чоловік відповідача [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини на користь своєї дружини відповідача у справі. У заяві зазначено, що [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини за всіма підставами, а також відмовляється від обов`язкової частки у спадщини (а.с. 47). З огляду на викладене батько спадкодавця - [PERSON] до участі у справі не залучався, оскільки рішення у справі не впливає на його права чи обов`язки. Спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,7729 га, кадастровий номер 7122584400:04:001:0044, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 17.05.2001 серії ЧР-9-13-328, Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0006387852021 від 16.02.2021 та Інформацією з Державного реєстру речових прав № 246310737 від 01.03.2021 (а.с. 87-93). Приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області Грищенко С.Г. 01.03.2021 на користь відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку площею 1,7729 га, кадастровий номер 7122584400:04:001:0044, та проведено відповідні реєстраційні дії в Спадковому реєстрі (а.с. 94-96). Разом з тим, з Довідки КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (далі також КНП «ЧОПЛ ЧОР») від 18.06.2021 № 1781/02 вбачається, що спадкодавець [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ЧОПЛ ЧОР», зокрема, з 11.07.2017 до 19.07.2017; з 25.07.2017 до 15.08.2017; з 25.04.2019 до 10.09.2019; з 29.05.2020 до 12.06.2020, з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю абстинентний стан з делірієм» (а.с. 107). Наявні у справі медичні документи свідчать про перебування спадкодавця [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога (а.с. 122), а також про регулярність звернень спадкодавця до медичних установ з приводу перебування у стані психічних та поведінкових розладів (а.с. 108-165). З Лікарського свідоцтва про смерть від 27.06.2020 № 71 вбачається, що причиною смерті спадкодавця [PERSON] є інтоксикація та алкогольний цироз печінки (а.с. 139). З висновку судово-психіатричного експерта № 367 від 06.10.2021 вих.№626/08-02 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: с. Комарівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, на момент написання (підписання) заповіту 18.08.2017 виявляв ознаки стійких психічних розладів органічного психічного розладу, набутого внаслідок перенесених в минулому повторних черепно-мозкових травм та, головним чином, внаслідок масивної багаторічної алкогольної інтоксикації з вираженими некомпенсованими когнітивними (інтелектуально-мнестичними) розладами, що супроводжувалися порушенням критичних і прогностичних функцій, з перенесеним шизофреноподібним психотичним розладом, та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, постійною формою вживання, з формуванням клінічної картини алкогольного (токсичного) ураження головного мозку та периферійної нервової системи що позбавляло його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними на вказаний період часу (а.с. 201-206). Установивши вищевказані обставини суд дійшов наступного висновку. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12.06.2009\~№2 передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124\~Конституції України та ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З приписів ч. 2 ст. 1257 ЦК України слід дійти висновку, що правовими підставами недійсності правочину є ст. 225 та ст. 231 ЦК України, тобто які зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Тлумачення ст. 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів . Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Із висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, викладених у постановах від 06.02.2020 у справі № 495/538/16-ц (провадження № 61-43716св18), від 24.05.2021 у справі № 607/13067/17 (провадження № 61-8407св20), від 16.09.2021 у справі № 643/6473/17 (провадження № 61-13275св20) та від 25.11.2021 у справі № 210/573/19 (провадження № 61-9493св21, які в силу ч.4 ст.263 ЦПК України обов`язкові для застосування судами, слідує, що підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. З вищевикладеного змісту висновку судово-психіатричного експерта № 367 від 06.10.2021 вих.№626/08-02 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на момент написання (підписання) заповіту 18.08.2017 не був здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином ,висновок судового експерта безумовно свідчить про абсолютну неспроможність спадкодавця [PERSON] на момент вчинення оскаржуваного заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат слід провести відповідно до присів ст. 141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved