Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] , з врахуванням уточнених позовних вимог, звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування позову, зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило земельна частка (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката РВ №02233134. Зазначає, що спадкоємцем після смерті [PERSON] окрім неї, була її сестра [PERSON] , тобто відповідач по справі. Вказує, що 22 березня 2006 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається із земельної частки (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката РВ №02233134. Однак, позивач вважає, що державним нотаріусом неправомірно видано вказане свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадщину після смерті матері, вона прийняла своєчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно. Таким чином, вважає, що нотаріус повинен був видати [PERSON] на Ѕ частини спадкового майна після смерті [PERSON] . А тому, з урахуванням уточнення позовних вимог та посилаючись на норми права, що містяться в ст. ст. 549 ЦК УРСР (1963), ст. 1261 ЦК України (2004), просить суд, встановити факт прийняття [PERSON] - спадкоємцем першої черги за законом, спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадком майном; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене 22.03.2006 №713 державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д., в частині визнання за [PERSON] Ѕ частки у праві на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки; судові витрати покласти на відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року, п. 2 Позовних вимог позову [PERSON] до [PERSON] в редакції від 02.03.2020 в частині визнання заповіту [PERSON] недійсним - залишено без розгляду. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року, витребувано з Рівненського обласного державного нотаріального архіву (в разі наявності) належним чином завірену копію спадкової справи № 39222316 від 22.03.2006, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач та її представник - адвокат Дем`яненко Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в ньому та просили задовольнити. Позивач додатково зазначила, що протягом життя матері [PERSON] та після її смерті мала безперешкодний доступ до майна померлої, разом з відповідачкою обробляла належну матері присадибну ділянку, тому вважає, що спадщину після смерті матері прийняла своєчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Представник відповідача - адвокат Андріюк С.М. заперечив проти задоволення позову та зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивач знала про переоформлення відповідачем спадщини після смерті матері та була згідна з цим, при цьому сама допомагала у переоформленні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком позивача, після смерті [PERSON] сторони жили дружно, позивач їздила до батьківської хати, садили городину, допомагали по господарству, прибирали в будинку, купували нові речі в будинок, в якому проживала відповідач. З приводу оформлення спадщини позивач нічого не робила, приблизно через 6 місяців позивач знала, що сестра оформила спадкове майно, від працівників сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є дочкою позивача. Після смерті баби вони разом здійснювали поховання, постійно, майже кожен тиждень, а то й частіше, їздили до батьківської хати, садили городину, допомагали по господарству, прибирали в будинку, купували нові речі в будинок. Разом сиділи за столом, відповідач говорила, що матір є її сестрою і все батьківське майно є спільним. На пропозицію переоформити пай на матір відповідачка відмовила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що сторони є рідними сестрами. Після смерті [PERSON] , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися, коли на пропозицію переоформити пай на двох відповідачка відмовила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є родичкою сторін, які є її тіткою та хресною матір`ю. Після смерті [PERSON] , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися, коли на пропозицію переоформити пай на двох відповідачка відмовила. Допитана як свідок позивач [PERSON] в судовому засідання вказала, сторони є рідними сестрами. Після смерті матері [PERSON] , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Сестра завжди наголошувала, що батьківське майно є їх спільним майном. Як дізналася від людей про пай, попросила сестру його переоформити на двох. Сестра відмовила, тому й виник даний спір. Вона своєчасно вступила в управління цим майном, тому вважає, що майно має бути оформлене на двох. Свідок [PERSON] в судовому засідання показав, що є сусідом відповідача. Сторони є рідними сестрами. Після смерті [PERSON] , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися з приводу оформлення спадщини - паю. Позивач знала про оформлення майна на відповідача, позивач допомагала обробляти городи. Свідок [PERSON] в судовому засідання зазначила, що вона є рідною дочкою відповідача. Після смерті баби - [PERSON] , вони разом з тіткою здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. В 2006 році матір оформила спадщину на себе, про що в розмовах повідомляла для тітки. Матір проживала з батьками та їх доглядала. Коли матір захворіла та перестала допомагати продуктами для тітки, тоді й виник спір щодо поділу спадщини. Тітка знала про пай та інше майно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що сторони є рідними сестрами. Після смерті [PERSON] , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Позивач знала зі слів відповідача, що вона оформляла спадщину. Доглядала [PERSON] відповідачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є дочкою відповідача. Після смерті баби - [PERSON] , вони разом з тіткою здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Матір за пай частину грошей віддавала сестрі. В 2006 році матір оформила спадщину на себе, про що в розмовах повідомляла для тітки. Матір проживала з батьками та їх доглядала. Коли матір захворіла та перестала допомагати продуктами для тітки, тоді й виник спір щодо поділу спадщини. Тітка знала про пай та інше майно. Суд, заслухавши сторін по справі та їх представників, свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РВ №0223134 від 12 травня 1997 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER] повторно виданого Рівненським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22 лютого 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на вищенаведене спадкове майно. Згідно довідки Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 24.02.2020 №61, на день смерті [PERSON] разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внука [PERSON] . З довідки Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 12.11.2020 №411, вбачається, що [PERSON] проживала разом [PERSON] та вели спільне господарство. Судом встановлено, що до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] відносились дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Факт кровної спорідненості підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копії спадкової справи №185 до майна померлої [INFO] [PERSON] та заведеної 22 березня 2006 року вбачається, що 22 березня 2006 року до державного нотаріуса Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкаль В.Д. звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 22 березня 2006 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом №713 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах. Натомість, позивач вважає, що державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д. неправомірно видано вказане свідоцтво про право на спадщину, вважає себе також спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав В оцінці доводів позовної заяви, суд застосовує системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, до вказаних спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ЦК УРСР. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 548 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У ст.560 ЦК УРСР встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (стст.534, 553, 555 кодексу). Відповідно до положень ст.561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане й раніше закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, які заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через 6 місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічні положення містяться й у ст.47 закону УРСР від 25.12.74 «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини). При цьому ЦК УРСР не обмежував строку для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83 №4 судам роз`яснено, що відповідно до гл.4 закону від 25.12.74 «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу [PERSON] нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, Позивач обґрунтовувала свої вимоги про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона відповідно до статті 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема обробляла земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, утримувала її будинок та обробляла присадибну ділянку. Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (частина перша статті 264 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особа, яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, повинна довести цей факт у суді шляхом подання будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що узгоджується з позицією КЦС ВС України викладеної в постанові від 03.11.2021 у справі № 452/938/18. Згідно висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 30/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, довідка державної податкової служби про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки, інші документи. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач як на підтвердження обставин, що мають значення для справи, посилалася на показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані свідки у судовому засіданні підтвердили факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном спадкодавця. Водночас, суд не приймає до уваги показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зокрема допитаної як свідка позивача [PERSON] , оскільки вказані показання є суперечливими між собою, не підтверджено жодним зі свідків, що [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майно після смерті [PERSON] , в тому числі й протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а також такі показання частково спростовуються поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] [PERSON] . При цьому, суд звертає до уваги, що предметом доказування у цій справі є обставини майже двадцятирічної давнини і достовірність та точність повідомлених відомостей свідками можна обґрунтовано поставити під сумнів. Таким чином, суду на надано беззаперечних доказів щодо прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тому позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини задоволення не підлягає. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 22.03.2006 №713 державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д., в частині визнання за [PERSON] Ѕ частки у праві на спадкове майно [PERSON] яка померла [INFO] у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, оскільки така вимога є взаємопов`язаною з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених обставин, суд вважає понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

Outcome: dismissed