Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким після уточнення вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.09.2021 року і продовжуючи до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 18.09.2017 року між сторонами розірвано шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем в Італійській Республіці, перебувають на її утриманні. При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Крім того, довідку про неотримання відповідачем жодного виду державної допомоги на дітей для того, щоб позивач мала можливість отримати допомогу на кожного члена сім`ї відповідно до законодавства Італійської Республіки, також не надає. Вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дітей. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач пояснив, що не бажає сплачувати аліменти за умови перебування колишньої дружини в Італії. Зазначив, що між ним та позивачем була усна домовленість про відмову нею від стягнення аліментів в обмін на її виїзд за кордон разом з дітьми. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження від 28.11.2018 року серія [NUMBER] виданого Кіровоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження від 28.11.2018 року серія [NUMBER] виданого Кіровоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, які проживають разом з матір`ю і перебувають на її утриманні. Відповідно ч. 3 ст. 51 Конституції України, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей відсутні. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, батьком, який за законом зобов`язаний утримувати своїх дітей до повноліття, а відтак є необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, як і просить сторона позивача, це 1/3 на двох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а надалі 1/4 частка на одну дитину, а відтак вимоги підлягають задоволенню. При цьому, згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 908 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved