Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 219353, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт інвестмент» заборгованості за кредитним договором №543/10-2005 від 10.10.2005 року в розмірі 23 581,13 грн. Позов мотивує тим, що 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. відкрито виконавче провадження №6711947 від 29.10.2021. Зазначає, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчений; при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були порушені вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо вчинення виконавчих написів нотаріусом лише в разі, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість [PERSON] перед відповідачем у розмірі стягуваної суми відсутня. Письмової вимоги про усунення порушень боржник не отримував. Відзиву на позовну заяву відповідач ТОВ «Брайт інвестмент» не надав, так само не надав відзиву на позов і його правонаступник відповідач по справі «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., пояснень щодо позову не надав. Заяви ( клопотання) учасників справи. 15.11.2021 року позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, яке міститься в прохальній частині позовної заяви. 29 листопада 2021 року позивачем [PERSON] на виконання ухвали суду від 17.11.2021 року про залишення позовної заяви без руху подано до суду заяву, в якій просив суд долучити до матеріалів справи позовну заяву в новій редакції. 29 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 6711947 від 23.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на користь ТОВ «Брайт інвестмент», в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору №543/10-2005 від 10.10.2005 року в розмірі 23 581,13 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. 16.12.2021 року засобом поштового зв`язку відповідачем ТОВ «Брайт інвестмент» подано до суду заяву про залучення у справі правонаступника, яка зареєстрована канцелярією суду 22.12.2021 року, яку обґрунтовує тим, що 18.12.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, укладеного 18 грудня 2020 року. За умовами даного Договору ТОВ "Брайт Інвестмент" набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів у тому числі за кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №543/10- 2005 від 10.10.2005 року, укладеного позовом [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». 16.12.2021 року судом зареєстрована заява приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. про розгляд справи у його відсутності. 20.01.2022 судом зареєстрована заява позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Заяву про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №6711947 від 23.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на користь ТОВ «Брайт інвестмент», в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору №543/10-2005 від 10.10.2005 року в розмірі 23 581,13 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2022 року залучено ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ: 44440150, адреса: 01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 34) до участі у справі як правонаступника ТОВ «Брайт інвестмент». Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності відповідача, так як його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 10.10.2005 року між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір №543/10-2005 та надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 7885,72 грн. строком на 36 місяців, кінцевий термін повернення кредитних коштів не пізніше ніж 09.10.2008 року. 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстр. за №219353, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №543/10-2005 від 10.10.2005 року, укладеним із первісним кредитором ПАТ «КБ «НАДРА», право вимоги якого перейшло до нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», відповідно до договору №GL48N718070_bank про відступлення від 05.08.2020 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», набуло право нового кредитора. 14.04.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_bank_06 про відступлення права вимоги від 14.04.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестрмент» набуло право нового кредитора. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.02.2019 по 22.06.2021 року в сумі 23 581,13 грн. Загальна заборгованість боржника становить 16 500,72 грн. 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 6711947 та постановлено звернути стягнення на доходи боржника стягнути [PERSON] , що отримує дохід у Закарпатському обласному відділенні (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України. Постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 27 014,24 грн., яка складається з боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження. Оцінка суду. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса. В ситуації, що розглядається позивач не погодився із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса. Суд звертає увагу, що за загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. З іншої сторони, відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 ). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону від 2 вересня 1993 № 3425-12 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй по станові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17, провадження № 61-44380св18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Також Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) звернув увагу на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так само і в даній ситуації в матеріалах справи відсутні докази того, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які свідчать про доведення відсутності обставин про існування безспірної заборгованості, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги, підтверджували існування безспірної заборгованості, надсилання боржнику відповідної вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанцій АБ «КОМІНВЕСТБАНК» №2051530095 від 15.11.2021 року, згідно квитанції АБ «КОМІНВЕСТБАНК» №2052930003 від 29.11.2021 року та згідно квитанції АБ «КОМІНВЕСТБАНК» №2052930005 від 29.11.2021 року позивачем було сплачено 1362 грн. 00 коп. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved