Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовну заяву мотивувала тим, що вона з 01 квітня 2019 року призначена на посаду вчителя англійської мови Драбівського НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. С.В. Васильченка-гімназія» з оплатою праці відповідно до штатного розпису. 25.10.2021 року відповідачем був виданий наказ про попередження працівників щодо відсторонення від роботи без збереження заробітної плати №207. 02.11.2021 року позивач отримала від відповідача повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти Covid-19 від 01.11.2021 №6, де вказувалося, що з 08.11.2021 року на період дії карантину щеплення проти Covid-19 є обов`язкове для працівників освітніх закладів. Окрім того було зазначено, що 08.11.2021 року її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ТОВ «Медичний центр» лікарська династія» від 04.11.2021 року позивачу встановлено діагноз «Дифузний фіброаденоматоз молочних залоз. Мікроаденома правої молочної залози» та рекомендовано не проводити вакцинацію від Covid-19 на період обстеження та лікування терміном 2 місяці. 05.01.2022 відповідач ознайомив позивача з наказом від 05.01.2022 року №1-К «Про відсторонення від роботи». На даний час у зв`язку з відстороненням позивача від роботи, відповідач позбавив її єдиного джерела доходу, що ставить її в скрутне матеріальне становище, адже вона не має змоги сплачувати за комунальні послуги, придбавати ліки та інші необхідні речі. Окрім того на утриманні позивачки перебуває син та онук, тому відсторонення від роботи позбавляє її змоги утримувати родину. Відсторонення від роботи позивач вважає незаконним, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки ні трудовим договором, ні наказом про прийняття її на роботу, ні посадовою інструкцією не передбачено необхідність наявності у неї профілактичного щеплення проти Covid-19. Відповідач порушив її право на працю, а тому необхідно визнати незаконним та скасувати накази від 05.01.2022 №1-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та поновити її на роботі. Окрім того позивач зазначила, що відповідач повинен їй виплатити середній заробіток за час відсторонення від роботи з дня такого відсторонення і до набрання рішенням суду законної сили. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду Черкаської області від 20.01.2022 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі не подали відзив на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії наказу №19-к від 15.03.2019, [PERSON] призначено на посаду вчителя англійської мови Драбівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітян школа І-ІІІ ступенів ім. С.В. Васильченка-гімназія» з 01.04.2019 року. Встановлено оплату праці відповідно до штатного розпису. [PERSON] призначено на посаду на підставі її заяви від 15.03.2019 року. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 02.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач з 01.04.2019 року працює вчителем англійської мови Драбівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. С.В. Васильченка-гімназія». Відповідно до наказу Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. С.В. Васильченка-гімназія» №207 від 25.10.2021 року Про попередження працівників щодо відсторонення від роботи без збереження заробітної плати [PERSON] під особистий підпис попереджено, що до 05 листопада 2021 року необхідно надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти Covid-19, або в разі протипоказань від щеплення проти Covid-19 надати довідку від сімейного лікаря про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 №595. Запропоновано не вакцинованим працівникам до 05.11.2021 року надати письмову відмову від щеплення проти Covid-19 та попереджено про відсторонення 08.11.2021 року від роботи працівників які відмовилися від профілактичного щеплення проти Covid-19, без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб». Даний наказ підписано директором [PERSON] 02.11.2021 року позивач отримала повідомлення від 01.11.2021 №6 Про обов`язкове профілактичне щеплення проти Covid-19, в якому її було повідомлено що з 08.11.2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти Covid-19 обов`язкове для працівників освітніх закладів та просили надати документи зазначені в наказі №207 від 25.10.2021 року. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста виданого 04 листопада 2021 року лікарем терапевтом [PERSON] . Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Лікарська династія», [PERSON] вакцинація від Covid-19 не рекомендована на період обстеження та лікування терміном на 2 місяці, встановлений діагноз «Дифузний фіброаденоматоз молочних залоз. Мікроаденома правої молочної залози». 05.01.2022 року наказом Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. С.В. Васильченка-гімназія» №1-к від 05.01.2022 року «Про відсторонення від роботи» [PERSON] , відсторонено [PERSON] вчителя англійської мови від роботи з 05 січня 2022 року у зв`язку з закінченням дії довідки медичних протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, і отримання допуску до роботи за результатами контролю щодо обов`язкового профілактичного щеплення від Covid-19, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого КМУ. Даний наказ винесено на підставі закінчення дії довідки медичних протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби Covid-19. З даним наказом позивач не погодилася, про що свідчить її письмове пояснення на вказаному наказі. Таким чином, судом встановлено, що позивач повідомлялась керівником навчального закладу про намір відсторонення її від роботи у випадку ненадання нею документів про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення таких щеплень в строк до 08 листопада 2021 року. Позивач надала довідку про тимчасові протипоказання проти щеплення від COVID-19, терміном на 2 місяці, тобто до 04.01.2022 року. Відомостей про те, що позивач мала тимчасові труднощі у наданні до 04.01.2022 року документів про абсолютні протипоказання до проведення таких щеплень або довідок від сімейного лікаря та повідомлення відповідача про ці обставини, матеріали справи не містять. Згідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи здійснюється власником або уповноваженим ним органом у разі встановлення певних фактів. Так, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення в Україні» обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України. Згідно п. 2, 3 Календаря профілактичних щеплень в Україні затверджених Наказом МОЗ України від 16.09.2011 № 595 обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби. Відповідно до Наказу МОЗ від 25.02.2020 №521 «Про внесення зміни до Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» вказаного Переліку доповнено пунктом 39 такого змісту: «39. COVID-19». Згідно п. 3 Наказу МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» установлено, що на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають, зокрема працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Вказаний наказ зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1306/36928, опублікований в Офіційному віснику України 08 жовтня 2021 року, а тому він є нормативним документом, який обов?язковий до виконання суб?єктами на яких він розрахований. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595. Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин. Позивач суду не надала доказів, що станом на винесення оспорюваного наказу вона має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинування. Відповідач видавши оспорюваний наказ застосував відсторонення позивача від роботи, оскільки це прямо передбачено законодавством. Так, зокрема, відповідно до п.п. 2 п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити, зокрема, відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Згідно п.п.3 п. 41-6 на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу». Відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Згідно ст. 2 КЗпАП працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у пункту 10 Постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП). В законодавстві України відсутня норма, яка дозволяє примусову вакцинацію. Навіть за умови визнання щеплення обов`язковим, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому в разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати. Тому особа має право вибору: вакцинуватися і продовжувати працювати або ж утриматися від вакцинації й бути відстороненим від роботи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) викладено висновок, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19 вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. Отже, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач фактично відмовилася від обов`язкового щеплення та не надала довідку про медичні протипоказання до вакцинації, станом на закінчення дії медичної довідки від 04.11.2021 року. Позивач не надала суду доказів того, що вона виконала умови для допуску її до праці. Таким чином, суд вважає, що керівник шкільного навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників шкільного освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняла рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи, а тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи задоволенню не підлягає. Зважаючи на правомірність відсторонення позивача від роботи, безпідставною є вимога про допуск до роботи та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed