Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Мотивує позов тим, що вона є власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. У цьому будинку, до його купівлі позивачем, з 2012 року була зареєстрована відповідач, яка фактично проживала в ньому до 2016 року. З 2016 року відповідачка за місцем реєстрації не проживає, її речі чи майно в будинку відсутні. Формальна реєстрація відповідача, порушує її права як власника будинку, чинить перешкоди в користуванні ним, бо створює неправильне уявлення про склад сім`ї та позбавляє права на отримання соціальних пільг. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення про дату, час та місце судового засідання на офіційному веб-сайті Чорнобаївського районного суду. Причини неявки не повідомила. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником будинку по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 лютого 2022 року (а.с. 5-6), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №297344267 (а.с. 7). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №122 від 31 січня 2022 року в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не проживає в ньому з 2016 року (а.с. 8) . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що фактично проживає по [ADDRESS] . Зі сторонами по справі родичами не являється. Позивач проживає в с. Васютинці з чоловіком. Свідок знайома з відповідачем [PERSON] . Вона приблизно з 2016 року виїхала в м. Черкаси після смерті матері. Свідок [PERSON] надала в судовому засіданні такі показання. В с. Васютинці вона живе по [ADDRESS] . З позивачкою вони товаришують близько 2 років. Щодня свідок їздить по [ADDRESS] на роботу. [PERSON] проживає удвох з чоловіком. Відповідачку також знає, вона однокласниця її старшої дочки. Знала раніше їх маму, працювали колись разом. Їхня мати померла. Відповідачка не живе в селі вже тривалий час. Більше 2 років. Таким чином, суд вважає встановленим, що з 2016 року відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважної причини, не несе тягар по утриманню майна, не веде спільного господарства, домовленості між сторонами з приводу відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлено. У статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВС України у справі № 6-709цс16). Як роз`яснено у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. В цьому випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки [PERSON] втратила право користування будинком у зв`язку зі зміною власника житла. За таких обставин, враховуючи зазначені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved