Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ ГУ ДМС у Львівській області № 8-к/тр від 10.01.2022 року про відсторонення її від роботи, допустивши її до виконання своїх трудових обов`язків на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації та зобов`язати ГУ ДМС у Львівській області виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона працює на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації ГУ ДМС у Львівській області. Однак, наказом начальника ГУ ДМС у Львівській області Скиби Я. від 10.01.2022 року № 8-к/тр «Про відсторонення Долинної Ірини» її відсторонено від роботи з 10.01.2022 року як особу, яка відмовилася/ухилилася від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Позивач зазначила, що відсторонення від роботи за відмову від вакцинації від COVID-19 є незаконним та таким, що порушує основи національного та міжнародного законодавства. Вважає, що наказ є незаконним та таким, що грубо порушує її конституційні, природні та професійні права та підлягає скасуванню. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.02.2022 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.02.2022 року представник відповідача Баліцький О. через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області є територіальним органом Державної міграційної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади. Окрім того, представник відповідача повідомив, що 21 грудня 2021 року видано наказ № 926-к/тм «Про надання частини щорічної відпустки Долинній Ірині» терміном на 5 календарних днів з 04 січня 2022 до 09 січня 2022 включно. Однак, вийшовши з відпустки [PERSON] і надалі не надала відповідачу підтвердження проведення щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, відтак відповідачем видано наказ про відсторонення від роботи позивача від 10.01.2022 № 8-к/тр. Представник відповідача зазначив, що начальник Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Скиба Я. діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законом, а також з огляду на обов`язковість до виконання органами державної влади та їх посадовими особами вимог прийнятих нормативно - правових документів, та діяв в межах своїх повноважень. [PERSON] вважає, що наказ від 10.01.2022 № 8-к/тр про відсторонення [PERSON] від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення останньої від роботи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову та електронну адреси сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації ГУ ДМС у Львівській області, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] /а.с.7-9/. Наказом начальника ГУ ДМС у Львівській області Скиби Я. від 10.01.2022 року № 8-к/тр «Про відсторонення Долинної Ірини» [PERSON] з 10.01.2022 року відсторонено від роботи на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації, як особу, яка відмовилася/ухилилася від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 /а.с.6/. Пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Відповідно ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших передбачених законодавством випадків належить відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Відсторонення працівника від роботи є призупиненням з ним трудових відносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою. Тимчасове увільнення працівника від виконання трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи, на умовах та з підстав, встановлених законодавством, є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам. Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників, або поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених робіт. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальної, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форм власності; підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83. Під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з ухиленням чи відмовою від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Пунктом 416 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка набрала чинності з 08.11.2021 року на керівників державних органів, керівників підприємств, установ та організацій покладено обов`язки забезпечити: контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153; відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, згідно з статтею 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, що виданий закладом охорони здоров`я; взяти до відома, що на час відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу». Відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень, згідно закону. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом, розпорядженням про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу, розпорядження або поставити свій підпис на наказі, розпорядженні, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період відсторонення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 року у справі №682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим. У постанові від 10.03.2021 року у справі №331/5291/19 Верховний Суд зазначив, що згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю в Україні. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні безпеки життя і здоров`я її громадян. ЄСПЛ в рішенні від 15.03.2012 року у справі «Соломахін проти України» (заява №24429/03) сформулював правовий висновок, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання. Верховний суд цілком послідовно стверджує наступне (постанова від 10.03.2021 р. у справі № 331/5291/19): «Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим». Отже, право позивача [PERSON] на працю у Головному управлінні Державної міграційної служби України у Львівській області було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки у позивача відсутнє щеплення проти COVID-19. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача порушення права позивача на працю, передбаченого приписами ст.43 Конституції України, та інших нормативно-правових актів, а тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відсторонення позивача [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати з 10.01.2022 року до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, є законним і правомірним. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК\~України,\~судовий\~збір\~покладається на\~сторони\~пропорційно\~розміру задоволених\~позовних\~вимог. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed