Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Борщівським районним судом Тернопільської області 05.11.2020 у справі №594/1455/20, в користь [PERSON] на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з моменту набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що на сьогоднішній день змінилися обставини, а саме на його утриманні перебуває ще одна дитина, малолітній син, якому десять місяців, у нього нерегулярний дохід, а тому він не має змоги здійснювати виплати аліментів встановлених судовим наказом від 05.11.2020 у розмірі однієї четверті заробітку. Ухвалою судді Борщівського районного суду від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду на 14 лютого 2022 року 0 10 год. Відповідачкою подано відзив на позовну заяву 08.02.2022 року, в якому вона вказала, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, так як позивач не навів в позові та не надав доказів щодо його доходів та неможливістю здійснювати виплати аліментів у розмірі встановленому судовим наказом. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. В письмовій заяві просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник, адвокат Денисова Т.С. в судове засідання не прибули. Представник подала письмову заяву в якій просить розглядати справу за їх відсутності, в задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2016 року. За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року у цивільній справі №594/1455/20, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] станом на 01.02.2022 заборгованість відсутня. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 теж зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач, посилається на те, що з лютого 2020 року він почав проживати з [PERSON] , яка має малолітню дитину і є йому рідною. Згідно свідоцтва про народження виданого 11 березня 2021 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, позивач у позовній заяві посилається на те, що він має нерегулярний дохід і він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Суд вважає, що наведені позивачем підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про те, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Отже, визначений судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року у цивільній справі №594/1455/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дочки [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Докази того, що існують перешкоди для працевлаштування позивача у матеріалах справи також відсутні. За таких обставин, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку,у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed