Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання права земельну ділянку площею 2.7632 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку в оформленні спадщини їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 16 вересня 2009 року(а.с.7). Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області Фесько Л.В., 30 січня 2001 року, зареєстрованим в реєстрі за №9, встановлено, що [PERSON] все своє майно де б воно не було та з чого воно б не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповів [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2.7632 га, кадастровий номер: 4823983800:02:000:0433, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджено даними Державного акту направо власності на земельну ділянку серії МК №036386, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 21 січня 2003 року(а.с.10), та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4812514812021 від 25 листопада 2021 року(а.с.11-12). Як вбачається зі спадкової справи №209/01-16(а.с.17-24), [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву(а.с.18), проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.6), так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на вказане майно. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved