Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

05.01.2022 року позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що 05.05.2016 року вона та [PERSON] уклали шлюб. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем не склалися, в даний час подружжя проживає окремо. Донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст. ст. 4, 28, 175-177, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проводити у спрощеному порядку без виклику сторін. 26.01.2022 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 25.02.2022 року. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд не може провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не повідомила, що не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, визнання відповідачем позовних вимог ( відповідна заява міститься у матеріалах справи) ( а.с. 21), дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб ( а.с. 7). У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] ( а.с.6). Згідно довідки Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 32 від 09.12.2021 року дочка перебуває на утриманні позивачки ( а.с. 5) В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач проживає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона звернулася з даним позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів у розмірі ј (однієї чверті) частини всіх видів заробітку (доходу) від доходів батька. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом кожної неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч. 2 названої статті, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Суд, розглядаючи вимоги позивача, з урахуванням наявних у справі доказів, визначає стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, оскільки відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на дочку у розмірі, що становить ј (одна чверть) частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів - відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, та які будуть стягуватися до досягнення дитиною повноліття. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже за результатом розгляду справи відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначеного державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 992,40 грн.

Outcome: approved