Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

15 листопада 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кузяков О.В., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №95165, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Ізі Кредит» заборгованості у розмірі 11 000 гривень, таким, що не підлягає виконанню.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку листопада 2021 року позивачем у додатку «Дія», що встановлений на його телефоні, було встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було відкрите виконавче провадження №66814890 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним зобов`язанням. Сума заборгованості зазначена у розмірі 11 000 гривень, виконавчий збір 1100 гривень та сума виконавчих витрат 500 гривень. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №95165 від 15 липня 2021 року, що виданий приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Позивач стверджує, що ним не було отримано жодних документів щодо вимог відповідача в разі їх наявності. Також позивач стверджує про відсутність у нього перед відповідачем заборгованості у сумі 11 000 гривень, а правовідносини між ним та відповідачем врегульовані. Вважає, що його заборгованість перед відповідачем не є безспірною, її розмір є надуманим, необґрунтованим та безпідставним, у зв`язку з чим приватний нотаріус не мала передбачених законом повноважень на вчинення виконавчого напису, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.\~ Ухвалою судді від 02 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судовий розгляду, роз`яснено відповідачу право на надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу відповіді на відзив, третім особам - письмові пояснення щодо позову або відзиву. 04 січня 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Ізі Кредит» на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що ТОВ «Ізі Кредит» є фінансовою установою, що зареєстрована у встановленому законодавством порядку та здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг, зокрема, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Кредитний договір №213922 було укладено на підставі заяви на видачу кредиту, що була складена та підписана особистою [PERSON] . На підставі поданої заяви відповідач прийняв на себе зобов`язання надати позивачу в кредит грошові кошти у сумі 7500 гривень, а позивач повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Позивачем надано підтвердження, що до підписання договору кредитодавець надав у письмовій формі інформацію, що передбачена законодавством України про фінансові послуги та про захист прав споживачів. Зазначена інформація, на думку відповідача, спростовує доводи позивача про спірний характер заборгованості. Кредит було надано позивачу у готівковій формі у національній валюті України. Відповідно до укладеного договору, загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентної ставки за кредитом становила 10800 гривень. Станом на 28 грудня 2021 року [PERSON] було проведено платежі по кредиту на загальну суму 1800 гривень, останній платіж здійснено 26 листопада 2018 року. Позивачем не було погашено навіть розмір (тіло) отриманого кредиту. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку несплати позичальником чергового платежу в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, то починаючи з 31 календарного дня від дати його належної сплати позичальник повинен додатково до простроченого платежу сплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 400 гривень, за кожні 30 календарних днів прострочення, при цьому розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000 гривень. Внаслідок неналежного виконання зобов`язання, а саме прострочення внесення платежів за кредитним договором №213922, за кредитом утворилась заборгованість у розмірі 9000 гривень. Крім того, на думку відповідача, неотримання вимоги (претензії) боржником не є підставою, яка перешкоджає кредитодавцю стягнути борг в законному порядку, звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та стягнення боргу. Також вважає, що постанова Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року є чинною. Саме на її підставі нотаріус вчинив виконавчий напис, не посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, яку скасовано судом. Таким чином, на думку відповідача, у ТОВ «Ізі Кредит» було достатньо підстав для примусового стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитом. Згідно з вимогами законодавства відповідачем було подано до нотаріуса відповідні документи, які підтверджують заборгованість [PERSON] та безспірність вимог до неї. На підставі зазначених документів був вчинений виконавчий напис. Отримавши виконавчий напис ТОВ «Ізі Кредит» як стягував має усі законні права на примусове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом направлення його до державного чи приватного виконавця. З врахуванням викладеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кузяков О.В. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Ізі Кредит» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, письмові пояснення щодо позову на адресу суду не направили. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позиції позивача та представника, яка викладена у позовній заяві, а також представника відповідача, яка викладена у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 12 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Ізі Кредит» з заявою на видачу кредиту №310550. В цей же день, між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №213922 (надалі Договір). Відповідно до п.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 7500 гривень 00 копійок на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі, надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Згідно п.5 Договору, сторони домовились про окремі умови цього договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до Графіку платежів, що є додатком №2 та невід`ємною частиною даного договору. Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом становить 10 800 гривень. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 10 800 гривень, що складає 7 500 гривень 00 копійок суми кредиту та 3 300 гривень 00 копійок процентів за користування кредитом або 191,19% у процентному значенні. Сплата суми кредиту та процентів позичальником здійснюється періодичними платежами (один раз на два календарних тижня) в національній валюті України шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця через банківську установу. Відповідно п.12.1 Договору, якщо позичальник не сплатив черговий платіж в день його належної сплати, визначений Графіком платежів, на 31-й календарний день з дня, наступного за днем належної сплати платежу, позичальник зобов`язаний додатково до простроченого платежу сплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 400 гривень. У випадку, якщо станом на будь-яку жату у позивачальника наявна заборгованість з погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, кредитодавець нараховує, а позичальник зобов`язується додатково сплатити 400 гривень за кожні 31 календарний день прострочення внесення платежів, при цьому кожне чергове нарахування неустойки відбувається виключно за умови, що з моменту останнього нарахування неустойки пройшов 31 календарний день. Згідно п.12.2 Договору, розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000 гривень (в будь-якому випадку не перевищує половину суми кредиту). Як вбачається з Графіку платежів до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: 26 листопада 2018 року, 10 грудня 2018 року, 24 грудня 2018 року, 07 січня 2019 року, 21 січня 2019 року та 04 грудня 2019 року позичальник зобов`язаний був сплачувати позикодавцю платежі у розмірі по 1800 гривень 00 копійок. Будь-яких доказів, які свідчать про невиконання позивачем зобов`язань за вищевказаним договором, матеріали цивільної справи не містять та відповідачем такі докази не надані, при цьому позивач у позовній заяві стверджує про належне виконання умов договору та повне погашення заборгованості за ним. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності у позивача заборгованості за Договором, яка б підлягала стягненню у примусовому порядку. На підставі відомостей, які надані позивач, а саме роздруківок з додатку «Дія», судом здійснено вхід до Автоматизованої системи виконавчого провадження: реєстраційний номер ВП в АСВП: 66814890, ідентифікатор доступу: 52В236Б93АЕ2, та здійснено роздруківку електронних документів, а саме: заяви про примусове виконання рішення, виконавчого напису №95165 від 15 липня 2021 року та постанови про відкриття виконавчого провадження №66814890, які приєднані до матеріалів цивільної справи. Так, 14 вересня 2021 року ТОВ «Ізі Кредит» звернулося до приватного виконавця Чупис Т.П. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за №95165 від 15 липня 2021 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , коштів у розмірі 11 000 гривень. Додатками до даної заяви є: оригінал виконавчого напису №95165 від 15 липня 2021 року; копія довіреності представника стягувача. 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №95165, про звернення стягнення. Вказаним виконавчим написом звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 213922 від 12 листопада 2018 року, укладеним з ТОВ «Ізі Кредит», заборгованість за кредитним договором 213922 від 12 листопада 2018 року. Строк платежу за кредитним договором 213922 від 12 листопада 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10 грудня 2018 року по 02 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 11 000 гривень 00 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6564 гривні 79 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 2435 гривень 21 копійка; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2000 гривень копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню 11 000 гривень 00 копійок. 14 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., за результатами розгляду заяви стягувача ТОВ «Ізі Кредит» про примусове виконання виконавчого напису №95165, виданого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Ізі Кредит» боргу в сумі 11000 гривень 00 копійок, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66814890. При цьому, вказаною постановою вирішено також стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1100 гривень 00 копійок.\~\~ Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі - Порядок). Згідно п.п. 2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.2 Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як вбачається зі змісту п.2 Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитногодоговору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п.п. 42, 43 постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Крім того, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Таким чином, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів, станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису, вже були не чинні. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження№ 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Однак, договір №213922 від 12 листопада 2018 року нотаріально не посвідчувався, в зв`язку з чим на його підставі стягнення заборгованості не може проводитися у безспірному порядку. Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи відповідача про те, що постанова Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року є чинною, на підставі якої вчинено спірний виконавчий напис, не посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, яку скасовано судом, є безпідставною, оскільки саме постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, під час судового судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Також, позивач стверджує, а відповідачем не надано жодних заперечень, що про вказаний виконавчий напис йому стало відомо виключно після відкриття виконавчого провадження, шляхом отримання відповідної інформації в додатку «Дія», що свідчить про те, що він будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від відповідача чи приватного нотаріуса не отримував, про існування заборгованості та її розмір не був проінформований, в зв`язку з чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або надати письмове заперечення відповідачу чи нотаріусу. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до дублікату квитанції №0.0.2335057899.1 від 11 листопада 2021 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved