Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньоїдитини, у якому просила суд стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 12000,00 грн. до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , кошти на утримання сина надає нерегулярно, сплачує аліменти на власний розсуд. Щомісячно на утримання сина позивачка витрачає кошти на купівлю продуктів харчування, іграшок для розвитку, засобів гігієни, ліків, оплата за садочок, що в загальному становить приблизно 12000 грн., тому позивачка звернулася з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] є громадянином Азербайджанської Республіки, зареєстрований і проживає на території вказаної держави, тому повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021 було доручено компетентному суду Азербайджанської Республіки вручити відповідачу [PERSON] позовну заяву з доданими документами та допитати його в якості відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 04.01.2022 року до суду надійшли матеріали виконання Хатаінським районним судом міста Баку від 29.06.2021 року згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021 року (а.с. 50-58). З протоколу судового засідання Хатаінського районного суду міста Баку від 29.06.2021 року вбачається, що відповідач[PERSON] не згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 12000 грн. щомісячно, однак має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 100 доларів США на місяць. Будь-якого рухомого та нерухомого майна відповідач у власності не має. Крім того, 17.03.2022 відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав, оскільки він постійно не працює та не має стабільного заробітку. Вважає, що нарахування аліментів з моменту подачі до суду є несправедливим, оскільки він щомісячно надсилав кошти на утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2016 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №904 (а.с. 38). Сторони хоча й перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте разом не проживають. Від сумісного життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записано відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Малолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою МКП «УК «Київська» №2512 від 22.12.2020 (а.с. 10). На а.с. 12-27 копії чеків, які надані позивачем, в підтвердження витрат на дитину, зокрема, на купівлю іграшок, продуктів харчування, одягу, тощо. Також позивачем надано суду копії квитанцій за оплату дитячого садочка (а.с. 28). В підтвердження обставин, що [PERSON] добровільно надсилав позивачці кошти, позивачкою надано суду відповідні копії банківських документів про переказ коштів (а.с. 68-109). Позивач [PERSON] самостійно не в змозі забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку малолітнього сина [PERSON] , а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. При вирішенні даного спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік дитини (станом на день розгляду справи [PERSON] виповнилося 3 роки), а також враховує обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Також суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який з ним не проживає, а проживає разом із матір`ю. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього сина суд враховує, що аліменти стягуються щомісячно з відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто на тривалий період в майбутньому. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн.) щомісячно, що підлягають індексації, від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 29.01.2021, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Розподіл понесених судових витрат у справі суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем [PERSON] було сплачено перекладачу ФОП [PERSON] за послуги перекладу 900,00 грн., що підтверджується квитанцією серії ББАФ №102364 від 19.03.2021 (а.с. 111-112), які відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial