Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить поновити їй батьківські права щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до актового запису № 7026 від 17.12.2004 року про народження [PERSON] , [INFO] - батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , відповідно до актового запису № 7027 від 17.12.2004 року про народження [PERSON] , [INFO] - батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - реєстрація народження дітей проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 2-2185/2006 від 04.12.2006 року у зв`язку з неналежним виконанням батьківських прав її було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, зазначає, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 14.12.2005 року № 1307 «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] » призначено опікуном над малолітніми онуками матір позивача [PERSON] . Однак, на даний час зникли обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав, зокрема, позивач зазначає, що змінила свою поведінку, влаштувалася на роботу, проживає зі своїми дітьми однією сім`єю, займається їх вихованням та утриманням, турбується про їх фізичний та духовий розвиток. Відповідно до наказу № 04-к від 21.07.2021 року, виданого фізичною-особою підприємцем [PERSON] - [PERSON] призначено на посаду менеджера (управителя) з адміністративної діяльності з посадови окладом 6 200 грн. 00 коп., також між ФОП [PERSON] та позивачем укладено Трудовий договір № 7 від 22.07.2021 року. Також позивач наголошує, що згідно висновку № 260001-вих-65981 від 27.07.2021 року щодо доцільності поновлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним поновлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 30). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 53). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені у позовній заяві, просять суд задовольнити такі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак 17.11.2021 року подала письмову заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти позовних вимог, визнає їх у повному обсязі, просить суд розглядати справу на підставі наявних доказів за її відсутності (а.с. 41). Представник третьої особи Данчак Т. П. у судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог. Заслухавши думку учасників справи, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, встановлюючи фактичні обставини справи, зазначає, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис № 7026) [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис № 7027) [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Суд дослідивши матеріали справи № 2-2185/06 встановив, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації № 1307 від 14.12.2005 року «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] » стверджується, що над малолітніми [PERSON] , [PERSON] встановлено опіку, [PERSON] призначено опікуном на малолітніми (а.с. 19). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 2-2185/2006 від 04.12.2006 року, [PERSON] позбавлено материнських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Згідно висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 07.12.2004 року № 260001-вих-65981 від 27.07.2021 року, стверджується, що орган опіки та піклування вважає за доцільне поновити [PERSON] у батьківських правах відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Вирішуючи питання про поновлення батьківських прав [PERSON] , судом береться до уваги також те, що останню, згідно наказу № 04-к від 21.07.2021 року, виданого фізичною-особою підприємцем [PERSON] , призначено на посаду менеджера (управителя) з адміністративної діяльності з посадови окладом 6 200 грн. 00 коп. (а.с. 16), окрім цього [PERSON] , згідно довідки Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної облдержадміністрації МОЗ України № 1185 від 21.07.2021 року на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 19), згідно наявних у матеріалах справи характеристик - [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 13, 14, 15, 18). Актом обстеження умов проживання встановлено, що побутові умови проживання дітей добрі (а.с. 37). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. За змістом ч. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Частинами 1-3 ст. 5 СК України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Таким чином, судом встановлено, що позивач з часу позбавлення її батьківських прав переглянула свою поведінку, змінили своє життя на краще, бажає та має можливість приймати участь у житті дітей, піклуватись про їхній фізичний та духовний розвиток, утримувати їх матеріально, сприяти їхньому розвитку та вихованню. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дітей, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в їхніх інтересах. У даній справі не здобуто доказів, що поновлення позивача у батьківських правах відносно дітей буде суперечити інтересам неповнолітніх. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 1), тому [PERSON] слід повернути з державного бюджету 454 грн. 00 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved