Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

1.Позиція позивача. У вересні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: -стягувати із [PERSON] , [INFO] , на її, [PERSON] користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі ј (однієї чверті) з усіх доходів відповідача, з 27 вересня 2020 року і до 30 червня 2024 року - закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку; -стягнути з Відповідача на користь Позивачки витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6000 (шість тисяч) грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 14 вересня 2001 року по 22 липня 2018 рік. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час спільна донька позивача та відповідача перебуває на повному утриманні [PERSON] . Спільна донька - [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] , у зв`язку із навчанням не може працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги батька. Згідно до договору № 383 від 08 вересня 2020 року загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 93 744,00 грн. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Кошти потрібні не лише на оплату освітніх послуг за договором, а також на проїзд з м. Кам`янське до м. Дніпро щодня, придбання книжок та канцтоварів, одяг, взуття, канцтовари, харчування, медичні послуги. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подав заяву про долучення до матеріалів справи № 208/8358/21 доказів на обґрунтування своєї позиції (а.с.38), а саме: -копію заяви згідно до змісту якої надає дозвіл на утримання аліменти з його заробітної плати (доходу) щомісячно у розмірі 1/6 на утримання повнолітньої доньки [PERSON] (а.с.4); -копія виписки №1727 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого - [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] (а.с.35-36). 3. Позиція третьої особи. Третя особа [PERSON] подав заяву, в якій просила проводити розгляд справи № 208/8358/21 за його відсутності та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.49). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 29 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.1-4). 30 вересня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.26). 08 листопада 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення документів до матеріалі справи (а.с.32-36). 09 листопада 2021 року адвокатом Редько С.М. подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, без застосування засобі технічної фіксації (а.с.39). 24 січня 2022 року через канцелярію суду від адвоката Редько С.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] надійшла заява про залучення третьої особи - [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Ухвалою від 09 лютого2022 року клопотання адвоката Редько С.М. про залучення третьої особи задоволено (а.с.47). До судового засідання призначеного на 04 березня 2022 року третя особа [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.49). 02 березня 2022 року через канцелярію суду від адвоката Редько С.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі сторін (а.с.50). 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 14 вересня 2001 року Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7), який розірвано заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року, справа № 208/2603/15 (провадження 2/208/1260/15). Заочне рішення набрало законної сили 02 серпня 2015 року (а.с.8-9). Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , громадянин України та [PERSON] , громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2003 року Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 31 (а.с.10). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, справа № 208/4948/15 (провадження 2/208/1802/15) з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини, на користь матері [PERSON] . Заочне рішення набрало законної сили 11 вересня 2015 року (а.с.11-12). [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Остер Козелецького району Чернігівської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області (а.с.5). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.14). Згідно до копії довідки про склад сім`ї від 07 вересня 2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані дві особи, а саме: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). - [PERSON] є студенткою другого курсу факультету управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання. Наказ про зарахування на навчання від 08 вересня 2020 року № 317 кс. Наказ про переведення на другий курс від 12 липня 2021 року № 306 кс. Навчання проводиться за кошти фізичних осіб (контракт). Термін навчання в Університеті за освітнім рівнем «Бакалавр» до 01 липня 2024 року, що підтверджується копією довідки від 02 вересня 2021 року № 337 (а.с.16). Згідно до копії договору № 383 про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів від 08 вересня 2020 року, укладеним між Університетом митної справи та фінансів в особі директора Бочарова Д.О. та [PERSON] , [PERSON] , предметом договору є надання освітніх послуг. У договорі зазначена вартість освітньої послуги за кожен календарний рік, а саме: -1-2 сем. 2020/2021 р. - 23 436,00 грн.; -3-4 сем. 2021/2022 р. - 23 436,00 грн.; -5-6 сем. 2022/2023 р. - 23 436,00 грн.; -7-8 сем. 2023/2024 р. - 23 436,00 грн. (а.с.17, 17-зворотна сторона). 07 вересня 2021 року адвокат Редько С.М. та [PERSON] уклали договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.18). Згідно до акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) № 25-21 від 07 вересня 2020 року: -адвокат в порядку та на умовах, визначених Договором №25-21 від 07 вересня 2021р., надав правову допомогу (адвокатські послуги), а клієнт прийняла правову допомогу (адвокатські послуги) з питань, пов`язаних з врегулюванням відносин по захисту прав та законних інтересів [PERSON] у справі про стягнення аліментів з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання, а саме: №/пНайменування та коротка характеристика виконаної роботи (наданої послуги)Одиниця вимірювання виконаної роботи (наданої послуги) 1Консультація правового характеру, постановка клієнтом завдань до виконання, дослідження постановлених Клієнтом завдань; вивчення правової природи спірних правовідносин, наявних доказів, витребування необхідних доказів від Клієнта; дослідження чинної судової практики по спірним правовідносинам.дві години 2Складання процесуального документа - адвокатський запит про місце роботи та дохід [PERSON] до органів ДП1, ПФУ та Укрзалізницітри аркуші 3Складання процесуального документа - позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] - на період її навчання.чотири аркуші 4Всього: надано правову допомогу, яка складає в собі: надання консультацій, дослідження спірних правовідносин, наданих доказів; складання позовної заяви, заяви про забезпечення позову до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська.дві години, сім аркушів -клієнт погоджується з вищезазначеним переліком наданої правової допомоги та підтверджує її правомірність, обґрунтованість та співмірність характеру спірних правовідносин та її відповідність до поставлених клієнтом до адвоката завдань по даній справі; -вартість робіт за Договором №25-21 від 07 вересня 2021р. на надання правової допомоги (адвокатських послуг) складає 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп., які оплачені клієнтом на користь адвоката у момент підписання Договору №25-21 від 07 вересня 2021р.; -сторони підтверджують відсутність претензій один до одного за договором №25-21 від 07 вересня 2021р. на надання правової допомоги (адвокатських послуг) (а.с.19). Згідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 07 вересня 2021 року сплата за договором №25-21 від 07 вересня 2021 року складає 6 000, грн. (а.с.20). Адвокат Редько С.М. здійснює представництво на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2469 (а.с.21), ордера на надання правничої допомоги серії АЕ № 1025403 від 27 вересня 2021 року (а.с.22). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). Позивачем доведено, що [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23-х років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням в Університеті митної справи та фінансів (м. Дніпро, вулиця Володимира Вернадського, будинок № 2/4), форма навчання - денна. Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Оскільки [PERSON] , [INFO] навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Повнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , яка несе витрати з утримання повнолітньої доньки. Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя повнолітньої доньки є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При визначені розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості суд, бере до уваги, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доходу позивача. Враховуючи надані сторонами докази, беручи до уваги те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, дослідивши обставини справи, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. А тому, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання» підлягає частковому задоволенню. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить стягувати аліменти з 27 вересня 2020 року. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду дана позовна заява зареєстрована 29 вересня 2021 року. Позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання датована - 27 вересня 2021 року (а.с.4). А тому, суд приходить до висновку, що аліменти присуджуються аліменти з 29 вересня 2021 року. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених сум витрат на правничу допомогу позивачем надано: -договір на надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) №25-21 від 07 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Редько С.М. та [PERSON] (а.с.18); -акт виконаних робіт до договору на надання правничої допомоги (адвокатських послуг) №25-21 від 07 вересня 2021. Згідно до акту вартість виконаних робіт складає 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок (а.с.19). -квитанцію до прибуткового касового ордера № 28 від 07 вересня 2021 року на суму 6 000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial