Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 16.09.2016 між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н, шляхом підписання заяви з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифам», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31.08.2020 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 25448 грн. 22 коп., яка складається з наступного: 16891 грн. 63 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3630 грн. 06 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України, 4926 грн. 53 коп. пеня. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 25448 грн. 22 коп. за кредитним договором № б/н від 16.09.2016, а також судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 16.09.2016 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 12). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.08.2020, сума заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 16891 грн. 63 коп. (а.с. 5-9). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-9), довідку, яка містить інформацію про відкриття та видачу позичальнику платіжних карток № 5168755522989199 від 18.12.2015, № 4149625813944244 від 13.01.2017 (а.с.10), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 11), анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 13), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 14-67, також виписку про рух коштів на вказаних платіжних картках (а.с.78-83). Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором по простроченому тілу кредиту в розмірі 16891 грн. 63 коп. підлягає задоволенню. Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 3630 грн. 06 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК УКраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків (а.с. 5-9) вбачається те, що процентна ставка, що нараховувалась за прострочення виконання зобов`язання встановлена в розмірі 3,6% починаючи з 01.10.2016 по 31.12.2016, 3,5 % починаючи з 01.01.2017 по 27.05.2018, 3,5% починаючи з 01.01.2017 по 31.07.2020, 3,4% починаючи з 01.08.2020 по 31.08.2020. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України суду не надано обгрунтованого розрахунку 3 % річних, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися 3 % річних, не вказано періоду нарахування 3 % річних, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 3630 грн. 06 коп. немає. Позивач просив також стягнути нараховану пеню у розмірі 4926 грн. 53 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, до позовної заяви не надано розрахунку пені із зазначенням розміру відсотків та від якої суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання і за який період нараховувалась пеня. Тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 4926 грн. 53 коп. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2102 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial