Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору найму житла, виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення та стягнення заборгованості за договором найму житла. В обґрунтування позову посилалися на те, що балансі ПрАТ «Дніпрометиз» перебуває гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . Проживання громадян у гуртожитку здійснюється на підставі договорів найму житла, укладених між позивачем, як балансоутримувачем гуртожитку, та громадянами, які виявили бажання вселитися до гуртожитку. 01.08.2020 між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір найму житла № 82/20, відповідно до якого Наймодавець передає, а Наймач за встановлену цим Договором плату приймає під особисту і матеріальну відповідальність на період свого тимчасового проживання житло в гуртожитку і право користування усіма видами комунально-побутових послуг, допоміжними приміщеннями, конструктивними і архітектурними елементами будинку, інвентарем, майном, приладами та устаткуванням (п. 1.1. Договору). Пунктами 1.2., 1.3. визначено, що під житлом у цьому Договорі розуміється окрема кімната у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; житло передається Наймачеві в платне користування на період з 01.08.2020 до 01.08.2021 Згідно з п.1.4. Договору плата за користування житлом встановлюється Наймодавцем розрахунковим шляхом і доводиться до Наймача у рахунках-повідомленнях та сплачується Наймачем регулярно до 28 числа звітного місяця. До складу плати за користування житлом включаються витрати Наймодавця на обслуговування і ремонт будинку, в якому знаходиться житло, а також витрати на оплату комунальних та інших послуг (в т.ч. електроенергія, вивіз сміття тощо). Рахунок-повідомлення виставляється Наймодавцем Наймачеві на початку звітного місяця (до 10 числа) і містить інформацію щодо залишку коштів чи заборгованості по платежам за попередній період та розмір рекомендованого платежу за користування житлом у звітному місяці. Розмір плати за користування житловими приміщеннями в гуртожитку Позивач розраховує на підставі наказу генерального директора ПАТ «Дніпрометиз» № 155 від 31.07.2015, яким встановлено наступне: 1.З 01.08.2015 встановити плату за проживання у гуртожитку виходячи з: - витрат на утримання 1 м2 (з урахуванням місць загального користування); -вартості спожитих енергоресурсів (згідно виставлених рахунків); -оплати послуг сторонніх організацій (згідно виставлених рахунків); - оплати за вивіз сміття (згідно виставлених рахунків). Послуги сторонніх організацій нараховувати, виходячи з їх місячної вартості та кількості людей, які проживають в гуртожитках. 2.Встановити розмір плати за утримання 1 м2 у сумі 1,18 грн. з ПДВ за місяць для осіб, які проживають в гуртожитках.». На підставі зазначеного наказу за період з 01.08.2020 по 31.07.2021 Відповідачу було нараховано плату за проживання у гуртожитку у загальній сумі 26706,15 грн., виходячи з наступних щомісячних нарахувань: серпень 2020 року - 1507,14 грн., вересень 2020 року -1483,53 грн., жовтень 2020 року -1641,75 грн., листопад 2020 року - 1631,46 грн., грудень 2020 року - 2322,09 грн., січень 2021 року - 3030,00 грн., лютий 2021 року - 3115,29 грн., березень 2021 року - 2961,09 грн., квітень 2021 року - 3095,28 грн., травень 2021 року - 2498,70 грн., червень 2021 року - 1657,98 грн., липень 2021 року - 1761,84 грн. Щомісяця Відповідачеві надавалися рахунки-повідомлення, в яких вказувався розмір нарахованої плати у відповідному місяці. Крім того на дату укладання Договору Відповідач мала заборгованість з оплати за проживання у гуртожитку у попередній період на підставі Договору найму житла № 82/19 від 01.08.2019 у розмірі 6779,85 грн., яка обраховувалася на її особовому рахунку. За період з 01.08.2020 по 31.07.2021 відповідач здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 15800 грн. і станом на 01.08.2021 заборгованість [PERSON] складає 17686,00 грн. Правовою підставою для проживання відповідача у кімнаті 18 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є Договір найму житла № 82/20, укладений 01.08.2020, зі строком дії до 01.08.2021. Даний Договір спрямований на встановлення взаємних прав та обов`язків сторін, пов`язаних з наданням Позивачем у користування Відповідачеві з метою тимчасового проживання житлового приміщення, та за своєю природою є цивільно-правовою угодою, а тому відносини, які виникають на його підставі, є цивільно-правовими та регулюються главою 59 ЦК України. В ході розгляду справи, позивачем було уточнено позовні вимоги і остаточно позивач ПрАТ «Дніпрометиз» просив суд - розірвати Договір найму житла №82/20 від 01.08.2020, укладений між ПрАТ «Дніпрометиз» та [PERSON] та виселити [PERSON] з кімнати 18 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Дніпрометиз» заборгованість з оплати за проживання у гуртожитку за Договором найму житла №82/20 від 01.08.2020 у розмірі 12 095,89 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 04 квітня 2022 року справу розглянуто з ухваленням рішення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Володько О.О. просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов частково, а саме в частині наявності заборгованості в розмірі 12 095,89 грн., в іншій частині позов не визнала, підтримавши наданий відзив на позов. Зокрема зазначила, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/6274/19 (провадження № 61-2480св20) зазначено, що «питання правових підстав виселення з гуртожитків врегульовано зокрема статтею 132 ЖК УРСР, а також положеннями спеціального Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно із ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Відповідно до частини першої ч.1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи управлінні, чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації колишніх державних та комунальних підприємств, у тому числі тих, яким ці гуртожитки були передані до статутних капіталів чи фондів або були відчужені в інший спосіб, крім організацій, створених органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їхніх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, якщо такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання у таких гуртожитках до вирішення їхньої житлової проблеми щодо забезпечення їх житлом. Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що на спірні правовідносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" мешканці гуртожитків не можуть бути виселені, переселені та відселені без попереднього надання їм (їх сім`ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, за сукупності таких умов: -період часу, протягом якого мешканці офіційно зареєстровані і фактично проживають у гуртожитку, складає не менше п`яти років; -мешканці не мають іншого власного житла; -гуртожитки призначені для проживання одиноких громадян або для проживання сімей; -гуртожитки перебувають в державній, комунальній власності або у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом (перебувають на балансі таких підприємств); -гуртожиток не визнаний аварійним чи непридатним для проживання. З огляду на чине законодавство відповідач не може бути виселеною із гуртожитку, а тому в цій частині позову просила відмовити. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої та другої статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюється законом. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Наймач житла у багатоквартирному житловому будинку має право користування майном, що обслуговує будинок. При цьому за правилами пункту 3 частини першої статті 3, частини третьої статті 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. За ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до вимог ч.1 ст.822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Якщо наймодавець відмовився від укладення договору на новий строк, але протягом одного року уклав договір найму житла з іншою особою, наймач має право вимагати переведення на нього прав наймача та (або) відшкодування збитків, завданих відмовою укласти з ним договір на новий строк. Судом встановлено, що між сторонами 01 серпня 2020 року укладено Договір найму житла №82/20, за яким ПрАТ «Дніпрометиз» передало [PERSON] у найм житло у гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За п. 1.3 зазначеного Договору житло передається Наймачеві в платне користування ща період з 01.08.2020 до 01.08.2021. Після припинення дії цього Договору наймач негайно звільняє Житло та в десятиденний строк самостійно знімається з реєстрації за місцезнаходженням Житла в органах реєстрації (п.2.2.7. Договору). Водночас, з огляду на те, що строк дії Договору сплив 01.08.2021 і позивач не ставив питання щодо його припинення і відповідач залишилася проживати в гуртожитку, а тому дія Договору, на думку суду, пролонгована на новий строк. Доказів того, що відповідач була попереджена позивачем про дострокове розірвання Договору найму житла в строк передбачений ст.822 ЦК України, суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору найму житла №82/20 від 01.08.2020, укладеного між ПрАТ «Дніпрометиз» та [PERSON] та виселення [PERSON] з кімнати 18 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, є передчасними і задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз» заборгованості за договором найму житла №82/20 від 01.08.2020 в розмірі 12 095 грн. 89 коп., то такі вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, визнані відповідачем, а тому підлягають до задоволення. З огляду на результати розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн.

Outcome: partial