Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

В січні 2022 року представник позивача ТОВ "Флексібл Файненшл Солюшнз" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 33295,77 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову було зазначено, що 25.06.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 1100057466, за умовами якого відповідачу було надано у тимчасове користування на шість місяців кошти в сумі 18000,00 грн. у формі ануїтету, з фіксованою процентною ставкою 25,83 %. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику кредит, однак, відповідач порушила умови зазначеного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2021 року, - становить суму в розмірі 33295,77 грн., з яких: 17294,67 грн. - тіло кредиту, 16001,10 грн. - проценти за користування кредитом. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним договором, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить стягнути вказану заборгованість із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В лютому 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідачем будь-яких договорів із позивачем не підписувалось, долучений до позову договір не містить розпізнавальних символів приналежності до нього відповідача. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, та факт існування заборгованості у відповідача. Після відкриття провадження у справі представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача, надіславши до суду відзив на позов, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 1100057466, за умовами якого відповідачу було надано у тимчасове користування на шість місяців кошти в сумі 18000,00 грн. у формі ануїтету, з фіксованою процентною ставкою 25,83 %. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому договором, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Зазначений договір, який було укладено між сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Посилання відповідача на те, що між сторонами відсутні кредитні договірні відносини, та позивачем не надано суду належних доказів цьому, судом до уваги не приймаються, оскільки, ці твердження повністю спростовуються наявними у справі доказами, в т.ч. кредитним договором, який на час розгляду даного спору є чинним. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 22.12.2021 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 33295,77 грн., з яких: 17294,67 грн. - тіло кредиту, 16001,10 грн. - проценти за користування кредитом, що підтверджується наданим розрахунком. Стороною відповідача зазначений розрахунок достатніми доказами спростовано не було, як і не було спростовано фактичне не отримання від позивача коштів за вказаним договором. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, кредитний договір між сторонами є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, та стороною відповідача доводи позову та розрахунок боргу спростовано не було, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved