Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, посилаючись на те, що ним та його дочкою [PERSON] , було приватизовано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.12.2019 року № [NUMBER] вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.12.2019 p.. Квартира є двокімнатною, загальною площею 77,3 кв.м., в т.ч. житлова: 36,7 кв.м.. Зазначив, що у нього виникла необхідність у визначені його частки на квартиру у зв`язку із чим він звертався до суду із позовом яким просив визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частки зазначеної квартири, однак його дочка із позовом не погоджувалась оскільки це питання може бути вирішене у безспірному нотаріальному порядку. І що від нього не надходила заява про досудове врегулювання спору, а також, що з даного приводу спірного питання ніколи не було, і вона не заперечує проти укладення нотаріального договору. Крім того зазначала, що позивачем було невірно сформульовано позовні вимоги. Внаслідок чого в подальшому йому було відмовлено у задоволені позовних вимог. Попри це відповідачка в подальшому усіляко ухилялася від досудового врегулювання спору та на направлену ним заяву (претензію) щодо врегулювання спору не відреагувала. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визначити, що частки в спільній сумісній власності є рівними і становлять по 1/2 частини квартири. Право смільної сумісної власності просив припинити та стягнути судові витрати. Від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву згідно якого вона не заперечує, щодо позовних вимог, оскільки вона ніколи не заперечувала того факту, що їх з батьком частки на квартиру є рівними. Попри це на неодноразові її пропозиції зробити це в нотаріальному порядку батько залишав поза увагою посилаючись на різні причини. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат просила суд врахувати відсутність її вини в тому, о спір не було врегульовано в досудовому порядку, визнання нею позовних вимог, поведінку під час розгляду справи, бажання вирішити спір по суті вже в підготовчому засіданні, а також її фінансовий стан так як вона не працевлаштована. Вважає вартість витрат на правову допомогу завищеною, а тому просила стягнути з неї 2496 судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився. Від його представника - адвоката Решетова В.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позов підтримав та просив задовольнити. При цьому заяву про відшкодування витрати на правову допомогу не не підтримав та просив стягнути з відповідачки лише судовий збір. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі у підготовчому засіданні. Щодо задоволення позову не заперечувала, а в частині судових витрат визнала лише 2496 грн.. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 77,3 кв.м., житловою 36,7 кв.м. (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини справи, а також визнання [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що включають в себе витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає, за необхідне застосувати положення ст. 142 ЦПК України та повернути позивачу 50% сплаченого судового збору. Крім того враховуючи, що представник позивача заявлені витрати на правничу допомогу не підтримав, суд їх розподіл не здійснює. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved