Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач у листопаді 2021р. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович про визнання виконавчого напису №27709 від 15.09.2021р. таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. В обґрунтування позову вказує, що 15.09.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис №27709 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив»» заборгованість за кредитним договором від 19.03.2020р. в розмірі 17280грн., з яких 9000грн. заборгованість за тілом кредиту, 8280грн. по %, а також 650грн. за вчинення виконавчого напису. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки позивач в Києві не проживає, а у м.Івано-Франківську отже порушено межі нотаріального округу, окрім того 29.01.2020р. Мінюстом анульовано нотаріусу Бригіді В.О. доступ до ЄРДПОУ, порушено кримінальне провадження щодо його протиправних дій, заборгованість не є безспірною, не вчинено оспорюваний виконавчий напис на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який позивач ніколи не укладала та не отримано первинні документи про видачу кредиту та здійснення його погашення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача у судові засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи (отримання особисто повістки на 08.12.2021р., 02.02.2021р. - а.с.38,47), відзив на позов не подавав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. просив розглядати справу без його участі, на виконання ухвали суду від 02.02.2022р.про витребування доказів надав завірені належним чином копії виконавчого напису, вчиненого 15 вересня 2021, зареєстрованого в реєстрі за №27709, а також документів на підставі яких його було вчинено. Заперечень на позов до суду не подавали. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис №27709 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив»» заборгованість за кредитним договором від 19.03.2020р., укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Юридична компанія «Дія-Актив»» за період з 18.04.2020р. по 18.08.2021р. в розмірі 17280грн., з яких 9000грн. заборгованість за тілом кредиту, 8280грн. по відсотках, а також 650грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.18) Водночас, позивач до матеріалів справи долучила укладений між нею та ТОВ «УКРПОЗИКА» кредитний договір від 19.03.2020р. на суму 9000грн., під 511% річних, з датою погашення до 18.04.2020р., з можливою пролонгацією за запитом позичальника на 30 днів під іншу відсоткову ставку (а.с.22). Як вбачається із реєстру юридичних осіб ТОВ «УКРПОЗИКА» було перейменовано на ТзОВ «Юридична компанія «Дія-Актив»» відтак посилання позивача щодо відсутності правовідносин щодо вимог по укладеному з позивачем договорі, а отже зі стягувачем у виконавчому написі №27709 від 15.09.2021р. ТзОВ «Юридична компанія «Дія-Актив»» та боржником [PERSON] спростовано третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Водночас, як слідує з умов даного кредитного договору, строк дії - 30 днів без пролонгації ще на 30 днів, а тому нарахування % суперечить вимогам цивільного законодавства, про що висловлена однозначна практика Верховного Суду, однак суд не вважає за необхідним посиланням на такі правові позиції, так як правовідносини між позивачем та відповідачем, як встановлено судом, - відсутні. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як доводила сторона позивача заборгованість не є безспірною, не вчинено оспорюваний виконавчий напис на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, не отримано первинні документи про видачу кредиту та здійснення його погашення позичальником. Такі доводи суд вважає доведеними, що не спростовано іншими доказами в матеріалах справи. Вірними є доводи і про те, що позивач в м.Києві не проживає, а з 1993р. у м.Івано-Франківську (а.с.16-17). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір за подачу позову 908.0грн. (а.с.15,33). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved