Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

14.09.2021 року представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" про зняття арешту з нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , на який накладено обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстроване реєстраційною службою Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим 29 березня 2013 року, на підставі постанови відділу ДВС Сакського міськрайонного управління юстиції від 29 березня 2013 року в інтересах ПАТ "ДТЕК Крименерго". Оскільки, згідно довідки Сакського районного відділу енергозбуту ДУПРК "Крименерго" № 253 від 3 вересня 2020 року позивач заборгованості по оплаті послуг з постачання електроенергії за місцем проживання не має, представник позивача просила зняти арешт з вказаного майна позивача. 06.10.2021 року заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду позовні вимоги [PERSON] задоволено та знято арешт з житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 44) 08.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у відповідності до якого представник відповідача - адвокат Корнієнко А.Г. заперечує щодо позову, вказуючи про його безпідставність, оскільки довідка на яку посилається позивач про відсутність заборгованості позивача перед ДТЕК є неналежним доказом так як видана органом, який створений у порядку не передбаченому законом. Також позивачем не надано жодних документів виконавчого провадження, які б підтверджували обставини на які посилається позивач. (а.с. 48-50, 72-78) 09.11.2021 року від позивача надійшла заява про перегляд заочного рішення. (а.с. 59-65) 26.11.2021 року на адресу суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 106-110) Ухвалою суду від 09.12.2021 року скасовано заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.10.2021 року та призначено справу до підготовчого судового засідання. 18.01.2022 ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 14.02.2022 року ухвалою суду закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Також замінено раніше залучену третю особу на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса)(а.с. 203) В судовому засіданні представник позивача - адвокат Івашко Б.П. просила позовні вимоги задоволити, посилаючись на обставини, що зазначені нею в позові. Крім того додала, що нею надано докази, які свідчать про відсутність заборгованості за електроенергію позивача перед відповідачем. Також зазначила, що на даний час, у зв`язку з воєнним станом в країні. Неможливо оскаржити постанову державного виконавця про накладення арешту на майно, а тому єдиним способом захисту порушених прав позивача на вільне володіння та розпорядження майном є скасування арешту в позовному провадженні. Представник відповідача - адвокат Корнієнко А.Г. заперечує щодо позову з підстав, що містяться в відзиві на позов. Крім того додав, що позивачем не надано доказів на погашення боргу у зв`язку з чим було накладено арешт на майно. Позивачем також не надано доказів, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивача. Також зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки боржник у виконавчому провадженні не може звертатись з позовом про зняття арешту з майна. Третя особа - представник Сакського міськрайонного відділу ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) до суду не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - представник Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Клопотань не направляв. Суд, дослідивши матеріали, справи встановив наступне. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 75,8 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м. зазначений під літерою "А" з сіньми "а", ганком з навісом та господарськими будівлями: сараєм "Б", убиральнею "В", фундаментом "Ф", криницею "К", огорожею №1, воротами з хвірткою №2 (а.с. 6). Вказане також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та інформаційною довідкою з Державного реєстру № 198680454 (а.с. 7, 8-9). Відповідно до розпорядження сільського голови Порицької сільської ради № 8 від 18 лютого 2016 року вулицю Свердлова перейменовано на вул. Шкільна (а.с. 10). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Згідно довідки №253 від 03.09.2020 виданої Саакським районним відділом енергозбут станом на 03.09.2020 року заборгованість [PERSON] за електроенергію відсутня (а.с. 11) Із листа АТ "ДТЕК Крименерго" №200921/01 від 20 вересня 2021 року вбачається, що у зв`язку з тим, що відповідно до Закону України" Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий рижим на тимчасово окупованій території України" територія АР Крим визначена, як тимчасово окупована, а тому в Товариства відсутній доступ до своїх активів, що унеможливило надати інформацію, щодо наявності заборгованості [PERSON] перед АТ "ДТЕК Крименерго" за спожиту енергію (а.с. 37). За особовим рахунком № [NUMBER] , який належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 6 жовтня 2021 року заборгованість відсутня (а.с. 42). Згідно інформації начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень в Автономній Республіці Крим та у м. Севастополі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) на даний час відділ ДВС не має призначених працівників та не виконує повноваження відповідно до вимог чинного законодавства. Виконавчі провадження відділу на материкову частину України, після окупації в 2014 році, не повернуті. Електронний реєстр виконавчих проваджень попередніх років, зазначеної установи, знаходиться в ганебному стані з великою кількістю незрозумілостей, що унеможливлює використання інформації.(а.с. 118) Відповідно до інформації наданої в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні у відділі не перебувало виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] (а.с. 139) Перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження, проведенною Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, встановлено, що виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , зареєстрованими в АСВП не значаться (а.с. 140) Заслухавши сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження". Судом встановлено, що позивач являється боржником у виконавчому провадженні від 26.03.2013 року, а тому він не є суб`єктом звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, що свідчить про неналежно обраний позивачем спосіб захисту порушених прав та є підставою для відмови у позові. Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування ч. 4 ст. 263 ЦПК України, оскільки у ряді Постанов Верховного Суду сторонами виступали боржник(позивач) та відповідний відділ державної виконавчої служби (відповідач), а у даному випадку позовні вимоги про зняття арешту з майна заявлено саме до стягувача «ДТЕК Крименерго». Крім того, позивачкою не надано доказів, які б свідчили, що саме діями відповідача порушено її цивільне право на володіння та розпорядження майном, зокрема житловим будинком [ADDRESS] . Враховуючи викладене, підстав для задоволення позовних вимог не має.

Outcome: dismissed