Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] у селі Луковиця Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним нею 05.12.2003 року, посвідченим секретарем Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрованим в реєстрі за №198, згідно якого [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ЧВ №0086828, виданий Глибоцькою РДА Чернівецької області 22 січня 2001 року, та земельну ділянку площею 0.75 га, що знаходиться в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, заповіла їй. Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , осіб, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині на вищевказане майно після смерті [PERSON] , немає. Після відкриття в державній нотаріальній конторі Глибоцького району спадщини вона дізналася, що [PERSON] успадкувала право на земельну часту /пай/ після смерті свого чоловіка [PERSON] , на ім`я якого Глибоцькою РДА Чернівецької області 22 січня 2001 року був виданий Сертифікат серії ЧВ №0086828, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом АВР №904926, видане 18.06.2001 року державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Чернівецької області. Також вона дізналася, що на підставі розпорядження № 386 від 18.08.2005 року Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області на ім`я [PERSON] 06.10.2005 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №6224809 площею 0.72 та, що розташована на території Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. У відповідності до архівного витягу № 06-05-2/1/411 Чернівецької РДА від 16.11.2021 р. [PERSON] - мешканці с. Луковиця на підставі сертифікату ЧВ №0086828 виділено земельну частку /пай/ в натурі із земель пайового фонду КСП «Нива» у розмірі 0.72 га. На час прийняття рішення та видачі вищевказаного Державного акту на землю [PERSON] вже не було. Реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки не проведено. Таким чином, дані обставини унеможливлюють оформлення нею спадщини. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати визнати недійсним та скасувати розпорядження №386 від 18.08.2005 року Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області про передачу у власність [PERSON] на підставі сертифікату ЧВ № 0086828 земельної ділянки загальною площею 0.72 га / 0.65 га - ріллі, 0.07 га- сінокосу/, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №624809 від 6 жовтня.2005 року Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0.72 га / 0.65 га - кадастровий номер 7321083600:01:001:0228, 0.07 га-кадастровий номер 7321083600:01:003:0217/, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області; визнати за нею право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Юрія Федьковича с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, розміром 1.03 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі, належну померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, успадковану нею після смерті чоловіка [PERSON] , на ім`я якого Глибоцькою РДА Чернівецької області 22 січня 2001 року виданий Сертифікат ЧВ №0868828. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Її представниця [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позові, просила суд задовольнити його в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Чернівецької РДА Топало Ю.В. заперечувала обставини, викладені в позові, зазначала, що позивачкою та її представницею не доведено вплив наявності оспорюваного державного акту на неможливість прийняття спадщину. Також просила суд застосувати строки позовної давності. В судове засідання представник відповідача Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв. Вислухавши пояснення представниці позивачки, представниці відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в с. Луковиця, Чернівецького району Чернівецької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть мерії [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 05 грудня 2003 року, посвідченого секретарем Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №198, [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ЧВ №0086828, виданий Глибоцькою РДА Чернівецької області 22 січня 2001 року, та земельну ділянку площею 0.75 га, що знаходиться в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, заповіла [PERSON] . Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0086828 [PERSON] належало право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Юрія Федьковича», с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області розміром 1.03 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВР №904926 після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Юрія Федьковича» с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області розміром 1.03 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Відповідно до розпорядження Глибоцької РДА від 18 серпня 2005 року за №386 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) колишнього КСП «Нива» у власність громадянам» [PERSON] отримала у власність земельну частку (пай) у розмірі 0,72 га. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №624809 від 06 жовтня 2005 року [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,72 га. у межах згідно з планом на території Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Постановою державного нотаріуса Глибоцької державної нотаріальної контори від 25.11.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю в неї документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно ч.1 ст.13 Конституції України та ст.20 ЗК України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Це означає, що лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, зокрема про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції на день смерті спадкодавця) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції на день смерті спадкодавця), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом ст.25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов`язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов`язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Оскільки розпорядження Глибоцького РДА № 386 від 18.08.2005 року та Державний акт на право власності на землю, який був виданий на підставі вищевказаного розпорядження, були видані після смерті [PERSON] , а саме у 2005 році, то, відповідно, зазначений правовий акт індивідуальної дії та виданий на його підставі правовстановлюючий документ є протиправними та порушують право позивачки, оскільки є перешкодою в реалізації нею своїх спадкових прав на земельну частку (пай). Більш того, [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати ці права, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки судом встановлено, що [PERSON] звернулася до нотаріуса 25 листопада 2021 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину і саме з цього моменту їй стало відомо про наявність оспорюваних розпорядження та Державного акту, виданих на ім`я померлої [PERSON] , а також про неможливість оформлення нею спадкових прав в позасудовому порядку. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину, проте на даний час вона позбавлена можливості оформити права на спадкове майно. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved