Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач у червні 2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Посилалася на те, що шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . 01.03.2010 року шлюб був розірваний, після чого дитина залишилася проживати з нею і до цього часу. Зазначила, що їхній син у 2020 р. вступив до Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича та є студентом 1 -го курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини на денній формі навчання, а отже, є таким, що продовжує навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ігнорує і стверджує, що буде надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів тільки після рішення суду, оскільки син вже є повнолітнім. У відповідача інших малолітніх та неповнолітніх дітей немає, а також на його утриманні не знаходяться і недієздатні батьки. Окрім цього, його стан здоров`я задовільний, має у власності квартиру та автомобіль. Також, працює водієм на фірмі та отримує заробітну плату не менш ніж 15 000 грн. Зазначила, що її доходи становлять 7236, 37 грн. Дитина перебуває повністю на утриманні. Окрім, побутових витрат на дитину, позивач витрачає гроші на лікування сина щонайменше 3500 гривень на місяць, з урахуванням того, що він хворіє протягом тривалого часу. Так, у 2019 році у нього було діагностовано рак головного мозку та за показами лікарів проведено оперативне втручання. Також після операції син проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда під №1461, де вказано що 26.11.2020р. [PERSON] проходив реабілітацію. Зазначила, що син є інвалідом другої групи з дитинства. Вказувала, що відповідач є працездатним, не має іншої сім`ї та дітей, а також не має на утриманні інших осіб, в добровільному порядку допомагати дитині не бажає. Просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 5000 до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, або до закінчення ним навчання у зв`язку із тим, яка обставина настане першою. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.11.2021 р. позовні вимоги задоволено частково та стягнено з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] аліменти у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] , [INFO] на утримання повнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2500 гривень щомісячно, починаючи з 24.06.2021 року і до закінчення ним навчання або досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку із тим, яка з зазначених обставин настане першою. Натомість ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.01.2021 року вказане заочне рішення було скасоване та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. У поданому відзиві відповідач заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що за рішеннями судів стягувались аліменти, які ним виконувались вчасно без затримки та належним чином. Після того як дізнався про хворобу сина усіма можливими для нього способами матеріально допомагав йому, надававши кошти як безпосередньо сину так і колишній дружині на лікування. Більше того у 2016, 2017 та 2018 роках возив сина за кордон до Болгарії на море для відпочинку та оздоровлення повністю за свій кошт та жодних вимог до позивачки про відшкодування половини таких витрат не висував. Враховуючи наведене є не зрозумілими посилання [PERSON] на те, що він ухилявся від батьківських обов`язків. Зазначив, що його матеріальний стан на даний час не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 5 000 грн. щомісячно, оскільки я не має офіційної роботи, а із ситуацією, яка склалась в Україні пов`язаною із COVID-19 підробітки не стабільні та мінливі. Щомісячна сплата аліментів для нього буде непомірним фінансовим тягарем, що призведе до виникнення заборгованості по їх сплаті з усіма наступними несприятливими наслідками. Також вказував, що до позову позивачкою надано лише довідку, що вона працевлаштована, однак відсутні документи про розмір її доходу, що дозволяє прийти до висновку, що можливо її матеріальний стан значно кращий від його. Зазначив, що має на утриманні непрацездатних осіб, оскільки на його частковому утриманні перебувають непрацездатні батько [PERSON] та мати [PERSON] , які є пенсіонерами та розмір їх пенсії є недостатнім для нормального існування враховуючи вартість комунальних послуг і продуктів харчування. Також зауважив, що відповідно до Довідки від 24.01.2022 року №210.22 виданої Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича, [PERSON] навчається на державній формі навчання, тобто за бюджетні кошти. Позивачкою не надано жодних доказів про понесені нею витрати у зв`язку навчанням сина, що могли б виправдати заявлений нею розмір аліментів. З приводу наявності майна зазначив, у спільній сумісній власності перебуває квартира [ADDRESS] , однак в даній квартирі я народився та набув на неї право власності в порядку приватизації. Квартира має загальну площу 52 кв.м. та окрім нього її співвласниками є ще батько, мати, сестра та племінник. Також у власності перебуває легковий транспортний засіб марки «Сітроен Берлінго» 2013 року випуску, який був придбаний у 2020 році та служить для отримання хоча б якогось доходу для існування. Зазначив, що син навчається на державній формі навчання та вочевидь отримує стипендію, крім того отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, оскільки є інвалідом 2 групи. Однак надати доказів на підтвердження цього надати немає можливості, а тому прошу зобов`язати позивачку надати відомості про розмір соціальної допомоги та стипендії. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного. Так, судом встановлено, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] .(а. с. 5). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно довідки № 249.21 від 28.04.2021 року [PERSON] є студентом 1 курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича денної форми навчання. (а. с.13) Встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] (а. с.12). Окрім того. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 01.12.2020 року [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, з дитинства (а.с.19). Згідно довідки № 210.22 від 24.01.2022 року [PERSON] є студентом 2 курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича денної форми навчання, на держзамовленні (а.с.97). Відповідно до довідки про доходи, виданої Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича, [PERSON] отримував стипендію з січня 2021 року по листопад 2021 року (а.с.110). Згідно довідки №549 Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради, [PERSON] отримує з лютого 2021 року державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 2 групи у розмірі від 1769 гривень до 1934 гривень. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства "кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином обов`язковою умовою при вирішення таких спорів є наявність можливості надання такої матеріальної допомоги. Крім того Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року (справа №308/4214/18) акцентував, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, судом встановлено, що на утриманні відповідача перебувають батьки [PERSON] , який є інвалідом 3 групи та пенсіонером та [PERSON] , яка є пенсіонеркою (а.с. 90-91). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведені обставини та обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, , суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1095 грн. щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень на користь держави.

Outcome: partial