Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача Конятинської сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Просить встановити, що [PERSON] , [INFO] постійно проживала на час відкриття спадщини разом з померлою [INFO] [PERSON] по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, а саме - земельну ділянку загальною площею 2,93 га, яка розташована на території Яблуницької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і складається з: земельної ділянки площею 1,75 га, кадастровий номер - 7323586500:01:003:0015 та земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер 7323586500:01:004:0003. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним: [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщинадо складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,93 га, яка розташована на території Яблуницької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і складається двох земельних ділянок: земельна ділянка площею 1,75 га, кадастровий номер - 7323586500:01:003:0015 та земельна ділянка площею 1,18 га, кадастровий номер 7323586500:01:004:0003, які належали їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №097607, виданого 12.09.2007 року Путильським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Путильської РДА №107-р від 04.05.2007 року. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, із належного їй майна, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Яблуницький» села Яблуниця Путильського району Чернівецької області, розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату серії ЧВ №007573 на право на земельну частку (пай), виданого Путильською районною державною адміністрацією 28.03.1977 року заповідала [PERSON] . Заповіт посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Путильського районного нотаріального округу в Чернівецькій області Кокаревою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1699. Позивачка звернулася у Вижницьку державну нотаріальну контору Чернівецької області з заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса № 55/02-31 від 09.11.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із земельних ділянок загальною площею 2,93 га, які розташовані на території Яблуницької сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області, через неприйняття спадщини та неможливість її оформлення спадщини у зв`язку із заповіданням права на земельну частку (пай), а не на земельні ділянки. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася від неї до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень щодо позовних вимог немає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшли заяви про визнання позовних вимог, які не суперечать закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 08.07.2020 року виконавчим комітетом Конятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис №33. На підтвердження позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини позивачкою надано наступні докази: - довідки старости Яблуницького старостинського округу Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, зокрема довідка № 500 від 28.05.2021 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] з 2006 року по час смерті [PERSON] , померлої [INFO] постійно проживала разом з нею в [ADDRESS] . Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснив, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем необхідно позивачу для прийняття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Щодо позовної вимоги про визнання права власності за заповітом, суд виходить з наступного: [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 08.07.2020 року виконавчим комітетом Конятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 33. За життя [PERSON] склала заповіт, яким із належного їй майна, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Яблуницький» села Яблуниця Путильського району Чернівецької області, розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату серії ЧВ №007573 на право на земельну частку (пай), виданого Путильською районною державною адміністрацією 28.03.1977 року заповідала [PERSON] . Заповіт посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Путильського районного нотаріального округу в Чернівецькій області Кокаревою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1699. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщинадо складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,93 га, яка розташована на території Яблуницької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, цільове призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і складається двох земельних ділянок: площею 1,75 га, кадастровий номер - 7323586500:01:003:0015 та площею 1,18 га, кадастровий номер 7323586500:01:004:0003, які належали їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №097607, виданого 12.09.2007 року Путильським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Путильської РДА №107-р від 04.05.2007 року. Згідно копії Витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №517, виданого 19.01.2022 року Відділом №2 у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вартість земельної ділянки площею 1,7500 га, кадастровий номер - 7323586500:01:003:0015 становить - 6816,58 грн. Згідно копії Витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №519. виданого 19.01.2022 року Відділом №2 у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вартість земельної ділянки площею 1,1800 га, кадастровий номер 7323586500:01:004:0003 становить - 5668,57 грн. Згідно довідки старости Яблуницького старостинського округу Конятинської сільської ради Вижницького району, Чернівецької області № 500 від 28.05.2021 року, після смерті [PERSON] [INFO] , яка проживала за адресою [ADDRESS] , осіб які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні не має. Спадкоємець [PERSON] своєчасно вступила в управління і розпорядження спадковим майном на протязі шестимісячного терміну, що підтверджується її постійним проживанням в будинку за вищевказаною адресою з 2006 року по даний час. Як видно з матеріалів справи, позивачка звернулася у Вижницьку державну нотаріальну контору Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори № 55/02-31 від 09.11.2021 року позивачцібуло відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із земельних ділянок загальною площею 2,93 га, що розташовані на території Яблуницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, у зв`язку з тим, що остання протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, тому вважається такою, що не прийняла спадщини та неможливістю оформлення спадщини на дані земельні ділянки через заповідання спадкодавцем права на земельну частку (пай), а не на земельні ділянки. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, Із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Указом президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при паюванні земель передбачене визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджується видачею відповідного правовстановлюючого документу - сертифікату. Згідно п. 17 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно копії довідки Конятинської сільської ради № 241 від 28.05.2021 року, [PERSON] був виданий сертифікат серії ЧВ №007573 на право на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах. На підставі вищезазначеного сертифікату [PERSON] була розроблена технічна документація на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га та присвоєно кадастрові номери. Тобто у 2007 році спадкодавець [PERSON] реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), в результаті чого 12.09.2007 року нею був отриманий Державний акт на право власності на вищевказані земельні ділянки серії ЯД №097607. З часу отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №097607, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №007573 втратив свою чинність та був вилучений. В той же час [PERSON] , не будучи обізнаною в суттєвості різниці між поняттями «земельна частка (пай)» та «земельна ділянка» і фактично визначаючи їх як одне і те саме, визначила у заповіті зазначене спадкове майно, як земельна частка (пай) та не внесла відповідних змін до заповіту після виготовлення державного акту на земельну ділянку, що дає право позивачу на спадкування за заповітом вже не частки (паю) згідно сертифікату серії ЧВ №007573, а відповідних земельних ділянок згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі - судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved