Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказаний будинок успадкував Ѕ частину від матері та Ѕ частину після смерті брата [PERSON] . На даний час у будинку зареєстрована цивільна дружина померлого брата - відповідач [PERSON] . Як власник будинку позивач виконує всі обов`язки зі сплати комунальних послуг та з утримання будинку в належному санітарно-технічному стані. Починаючи з 2020 року Відповідач у належному йому будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, особисті речі відсутні. Тому змушений звернутись до суду. У зв`язку з цим, позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань про перенесення справи не надходило, відзиву не надала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 8-9). Відповідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.09.2020, 20.12.2020, 16.03.2021, 14.05.2021, 14.08.2021 років вказано, що [PERSON] зареєстрована в будинку по [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає (а.с. 31-35). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов`язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідач [PERSON] є цивільна дружина покійного брата позивача, але не є власником або наймачем будинку, який належить на праві власності позивачу, в будинку не проживає більше року. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному будинку, особистих речей в будинку не має, а тому [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved