Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

09 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд: визнати виконавчий напис від 23 червня 2021 року №218550 про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» в розмірі 18 918 грн. 87 коп., який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить суд стягнути з відповідача стягнуті за виконавчим написом грошові кошти в розмірі 1 730 грн. 48 коп. В обґрунтування позову вказує, що 24 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №03/2407/07-23Р. Згідно кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 4 400,00 грн. в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 3% на місяць. Умовами п. 1.4. кредитного договору сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит строком до 23.07.2010 року. Позичальник в межах строку кредитування частково гасив заборгованість. Однак, жодних претензій від ПАТ «Комерційний банк «Надра» за одинадцять років з часу закінчення строку кредитування, позивач не отримував. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №218550 про стягнення з неї грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості 18 918 грн. 87 коп. Позивач вказує, що про наявність зазначеного виконавчого напису їй стало відомо у вересні 2021 року, коли вона виявила, що її банківські рахунки були заблоковані у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження №66810373 приватним виконавцем Папроцьким Андрієм Андрійовичем. В ході ознайомлення із зазначеним виконавчим провадженням позивач з`ясувала, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що заборгованість у сумі 18 917,87 грн. стягується із [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент». Також позивач вказує, що дане товариство отримало право неіснуючої вимоги від ТОВ «Дніпрофінансгруп» на підставі договору №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року. Уступка права вимоги відбулась згідно кредитного договору №03/2407/07-23Р від 24.07.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Позивач також зазначає, що строки позовної давності за заборгованістю, яка стягується вже сплили, що є прямою законодавчою забороною для вчинення виконавчого напису. У зв`язку з цим звертається до суду для захисту свого права. 13.01.2022 року від ТОВ «Брайт Інвестмент» надійшла заява про залучення у справу правонаступника, а саме ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ», оскільки, 13.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» було укладено Договір №1312/К-1 про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів у тому числі за Кредитним Договором №03/2407/07-23Р від 24.07.2007 року укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». 03.02.2022 року ухвалою суду залучено до участі у справі у якості Відповідача ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ». Позивач в судове засідання не з`явилась, представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд проводить до висновку про розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи що справа призначена в порядку спрощеного провадження, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №218550 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості в сумі 18 918 грн. 87 коп. Па підставі вказаного виконавчого напису в межах виконавчого провадження з позивача пропонується стягнути заборгованість, що складається із: - прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 3 472,17 грн.; - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом розмірі 15 445,70 грн. Крім того, згідно вище вказаного виконавчого напису, з позивача стягується 50 грн. оплати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" (надалі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - "Порядок вчинення нотаріальних дій", "Порядок"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов"язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв"язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов"язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Встановивши вищевказані порушення, суд вважає позов підставним та обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Брайт Інвестмент" на її користь коштів, утриманих із її заробітної плати за виконавчим написом №218550 від 23.06.2021 року, суд зазначає наступне. Довідкою №265 від 01.11.2021 року, виданою Управлінням освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради, підтверджується те, що у вересні та жовтні 2021 року з доходів [PERSON] було утримано 1730,48 грн. Утримання проведено на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №66810373. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису №218550 від 23.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує. Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, суд вважає, що існують підстави для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 1730,48 грн, утриманих з її заробітної плати за виконавчим написом №218550 від 23.06.2021 року. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816,00 грн. - сплачений позивачем при звернені з позовом до суду та 454,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову, всього 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved