Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

\~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що вони уклали шлюб 14 жовтня 2011 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11. Від спільного подружнього життя у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] . 04 серпня 2014 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання однієї дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На даний час аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільної доньки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 27.01.2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. На обґрунтування відзиву зазначив, що заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Зазначає, що розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але позивач просить стягнути у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак у випадку зміни способу стягнення аліментів, сума аліментів становитиме 3400 грн, тобто фактично позивач просить збільшити розмір аліментів. Вимоги позивача не відповідають чинному законодавству, розмір аліментів не враховує його матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про покращення його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Також зазначає, що позивачкою не надано доказів про зміну майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я дитини тощо. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. В судове\~засідання 01.02.2022\~відповідач не з`явився,\~подав до\~суду заяву\~про відкладення розгляду справи, оскільки має намір скористатися правовою допомогою адвоката. В судове засідання 21.02.2022 відповідач не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває на лікуванні. Відповідач в судове засідання 04.03.2022 року не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Враховуючи наведені\~норми чинного\~законодавства,\~суд,\~зважаючи на\~неодноразові відкладення\~розгляду справи\~з ініціативи\~відповідача,\~які були\~задоволені судом,\~з метою\~уникнення затягування\~судового процесу, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи та ухвалити по справі рішення. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.03.2022, є дата складення повного судового рішення\~10.03.2022. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення враховуючи наступне. Судом встановлено,\~що14 жовтня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11. Від спільного\~проживання у\~нас народилася\~донька:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29 травня 2012 року. Згідно із рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований\~14 жовтня 2011 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11. На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання однієї дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №1966 від 15.12.2021, виданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, [PERSON] проживає за адресою: за адресою:\~ [ADDRESS] , до складу сім`ї зареєстрованих входять: донька [PERSON] яка перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки Яворівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 [PERSON] отримує аліменти в розмірі 1200 грн на підставі виконавчого листа №460/5244/1-ц. В позовній заяві позивачка стверджує, що на теперішній час сума аліментів, яку вона отримує на утимання доньки є недостатньою для організації її розвитку, повноцінного харчування та забезпечення повсякденними потребами, а тому зміна розміру і способу аліментів буде відповідати нормам чинного законодавства та буде достатньою для забезпечення доньки всім необхідним для її життя та розвитку. Згідно ст. 180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З набранням чинності 08 липня 2017 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII відбулися зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання дітей. Так, з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін цей розмір складав 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. З ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13, від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 рокуу справі № 128/373/18 (провадження № 61-43813св18). У відповідності до Закону України Про державний бюджет України на 2021рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року встановлений у розмірі 2270 гривень, з 01 липня 2021 року у розмірі 2379 гривень, з 01 грудня 2021 року у розмірі 2481 гривень. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають з застосуванням щомісячної індексації цього розміру (частина 2 статті 184 СК), а також характер відносин, що склались між батьками дитини, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дитини. Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, про те що у випадку зміни способу стягнення аліментів, такі аліменти становитимуть 3400 грн, тобто фактично збільшиться розмір аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При прийнятті рішення, судом враховано, що відповідач є працездатним, інших утриманців за виконавчими листами не має, а, відтак, зобов`язаний утримувати дитину в межах, необхідних для її зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, має можливість сплачувати аліменти в мінімально визначеному на законодавчому рівні розмірі однієї четвертої своїх доходів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дитини, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру і способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн дитину на одну четверту частину заробітку (доходу) відповідача, що буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих сторонами. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved