Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права на майнові права засновника селянського (фермерського) господарства «Харук», після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батько [PERSON] був фермером та засновником СФГ «Харук», на підставі рішення Тлумацької районної ради народних депутатів від 26.03.200 року, № 21-р, і йому, як фермеру, була надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка площею 5,09 га в межах згідно з планом землекористування в с. Ісаків, Тлумацького району, Івано-Франківської області. [INFO] батько помер, після відкриття спадщини, вона шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини прийняла спадщину. Її мати, та дружина спадкодавця, [PERSON] у встановлений строк подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Вона звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М., із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом, однак згідно постанови нотаріуса їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутня грошова вартість статутного капіталу на дату формування статутного капіталу. Даний факт позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадкування. Просила визнати за нею право на майнові права засновника СФГ «Харук» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та у випадку визнання позову відповідачами повернути 50% сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] в підготовчесудове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі (а.с.1,2). Відповідач, [PERSON] в підготовчесудове засідання не з`явилася, однак 12.03.2022 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надіслала заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.61,62). Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовчесудове засідання не з`явився. 14.03.2022 року від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його позитивного вирішення (а.с.66). 21.02.2022 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії статуту СФГ «Харук», зареєстрованого Тлумацькою райдержадміністрацією 06.04.2001 року, розпорядженням № 169, засновником вищезазначеного господарства є [PERSON] ; господарство створене на базі земельної ділянки, яка йому відведена згідно з рішенням сесії Ісаківської сільської ради та затверджене рішенням Тлумацької районної ради. У п. 3.1. даного статуту зазначено, що господарство є юридичною особою згідно з законодавством України, має самостійний баланс, власні основні і обігові кошти, розрахунковий та інші рахунки в установах банку, круглу печатку та кутовий штамп з своїм найменуванням. У розділі IV. Майно і прибуток господарства, п. 4.1. встановлено, що майно господарства складають основні фонди і оборотні засоби, а також цінності, які відображені в балансі господарства. Пунктом 4.2. визначено, що майно господарства утворюється за рахунок: внесків членів господарства, прибутку отриманого від реалізації продукції, робіт, послуг, а також інших видів господарської діяльності; кредитів банків та інших кредиторів; прибутків від цінних паперів; доброчинних внесків і пожертвувань українських та іноземних юридичних і фізичних осіб; придбання майна в інших юридичних і фізичних осіб; інших джерел, не заборонених законодавством України. У розділі XI. Порядок припинення діяльності господарства, п. 11.1 зазначено, що успадкування землі і майна господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України (а.с.3-6). Копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи встановлено, що СФГ «Харук» зареєстроване 06.04.2001 року, про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справ №100, місцезнаходження даного товариства с. Ісаків, Тлумацький район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 31004157 (а.с.7). Також вищевказані факти підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 15.06.2021 року (а.с.8-12). Відповідно до копії державного акту І-ІФ № 002816, фермеру Харуку Ф.Ф. Тлумацькою районною радою народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області надано у постійне користування 5,09 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства, відповідно до рішення Тлумацької районної ради народних депутатів від 26.03.200 року № 21-р (а.с.13). [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , якій присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », у Петрилівській сільській раді Тлумацького району, Івано-Франківської області, актовий запис № 19, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 07.11.1970 року (а.с.16). В шлюбі [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.02.1978 року (а.с.16 на звороті). Відповідно до копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 15.08.2000 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ісаківській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, та їй присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.16). 12.06.2013 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, який посвідчено секретарем Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та зареєстровано в реєстрі за № 37, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті з рухомого і нерухомого майна і на те що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO], яка проживає в [ADDRESS] , що підтверджується копією вищевказаного заповіту (а.с. 17). Позивач звернулася до приватного нотаріуса Iвано-Франківського районного нотаріального округу Дузінкевич С.М., щодо видачi свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте нотаріус відмовила позивачу у видачi свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право засновника СФГ «Харук» у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документи, які підтверджують грошову вартість статутного капіталу та дату формування статутного капіталу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 56 02-31 від 15.02.2022 року(а.с.18). Згідно копії спадкової справи № 355/2017, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, яка прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем та вступила в управління спадковим майном, що також підтверджується копією довідки від 01.12.2017 року № 633, виданої виконавчим комітетом Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, про те, що [PERSON] , який помер [INFO] був постійним жителем села і на день смерті зареєстрований за адресою [ADDRESS] та на день його смерті в будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. Спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON] . Проте остання, подала заяву до приватного нотаріуса Iвано-Франківського районного нотаріального округу Дузінкевич С.М., в якій зазначила, що вона як непрацездатна вдова пенсіонерка має право на обов`язкову частку в спадковому майні, однак на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку не претендує, отримувати його не бажає, претензій майнового характеру до [PERSON] немає, спадкове майно являється особистою власністю [PERSON] . Інших спадкоємців за заповітом чи законом немає (а.с. 32-60). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на майнові права засновника селянського (фермерського) господарства «Харук» в порядку спадкування за заповітом. У ч. 4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п. 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі N 179/1043/16-цзазначено, що у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі. Із наведеного вбачається, що селянське (фермерське) господарство «Харук» є об`єктом цивільних прав та предметом цивільного обороту, вказане господарство є приватною власністю спадкодавця та входить до складу спадкового майна, право на яке мають спадкоємці після його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач, [PERSON] сплатила 992 грн 40 коп судового збору, що підтверджується квитанціями №ПН 2066336 від 14.06.2021 року в сумі 908 грн 00 коп та №ПН2435041 від 21.02.2022 року в сумі 84 грн 40 коп (а.с. 20,21). Відповідачами до початку розгляду справи по суті позов визнано, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 61,66), тому суд у встановленому законом порядку, вирішує повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до Закону України «Про фермерське господарство», ст. 1216 - 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved