Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

В серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] в якому просила суд винести рішення, яким визнати виконавчий напис від 22 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу, [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] за її кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "Приватбанк" згідно кредитного договору №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №3034, таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (т.2 а.с.55) надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» надали відзив на позовну заяву в якому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та просили суд розглянути справу без участі представника відповідача(т.1 а.с.215-234). Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна надала заяву про розгляд справи без її участі(т.1 а.с.192) надала пояснення по справі(т.2 а.с.41-51). Третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням(т.1 а.с.132, т.2 а.с.38) та трекінгом поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта»(т.2 а.с.213-214) однак в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується поштовими поверненнями, що повернулися до суду(т.1 а.с.134, Т.2 а.с.39-40, 67, 108, 109, 115) та трекінгом поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта» (т.1 а.с.204, Т.2 а.с.211-212) Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що 26 лютого 2007 року, між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником, [PERSON] , перед банком за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року, було укладено договір іпотеки №DNDVGA00000412, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т. Є. та зареєстровано в реєстрі за №315 згідно якого [PERSON] , як поручитель, передала в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року, нерухоме майно, а саме: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами: А- садовий будинок, бет. обл. цеглою, загальною площею 201,5 кв. м., Б - літній дущ, цегла, В - вбиральня, цегла, І - замощення, бетон, К - колодязь, металеві труби, з.я., з.я.1 - зливна яма, цегла, №1-5, огорожа, метал з/б плити, бут камінь, іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 0,062 га, на якій розташоване вказане майно (т.1 а.с.23-24). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2010 року у справі №2-8890/2010, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року, стягнуто солідарно на користь відповідача, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", з [PERSON] , [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року 1 521 0032 грн. 33 коп.(т.1 а.с.25-29). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року у справі №2-1536/10, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року, вказаний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року у розмірі 148 743,23 доларів США задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки: - садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: садовий будинок "А", загальною площею 201,5 кв. м., літній душ "Б", вбиральню "В", замощення "І", колодязь "К", зливні ями "з.я" та "з.я1", огорожу №1-5; - земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,062 га в садівничому товаристві "Будівельник" смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області,що належать [PERSON] на праві власності шляхом надання ПАТ КБ "Приватбанк" права на їх продаж в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною 453 995 грн., з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу, отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення такого продажу(т.1 а.с.30-33). 29 лютого 2016 року між відповідачем, Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" (надалі - "Цедент"), з одного боку, та [PERSON] (надалі Цессіонарій"), з іншого боку, укладено договір відступлення прав (цессії), відповідно до якого Цедент частково передав, а Цессіонарій прийняв права кредитора по кредитному договору №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року, а саме право вимоги погашення заборгованості в частині суми 1 521 032,33 грн., стягнутої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2010 року по справі №2-8890/2010(т.1 а.с.34-36). Пунктом 1.1. договору, права, що передаються, відповідають праву Цессіонарія стягнути грошові кошти згідно рішенню Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2010 року по справі №2-8890/2010, визнаного та приведеного до виконання ухвалою Краснодарського крайового суду по справі №13-65/2011 від 11.11.2011 року, включаючи право вступити у виконавче провадження №13-65/2011 від 11.11.2011 року про стягнення з [PERSON] (надалі - "Боржник") грошових коштів на користь Цедента, яке здійснюється Северським РОСП Северського районного відділу судових приставів Управління Федеральної служби судових приставів по Краснодарському краю, в якості стягувача з набуттям всіх відповідних прав, передбачених законодавством Російської Федерації в порядку проведення виконавчого провадження, та задовольнити свої вимоги за рахунок сум погашення, одержаних в результаті проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №2433/13/59/23. При цьому, відповідно до п. 1.2. цього Договору, право вимагати погашення заборгованості по кредитному договору №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року, що перевищує розмір стягнення згідно рішенню Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2010 року по справі №2-8890/2010, Цедент залишив за собою та реалізує на свій розсуд. Відповідно до п. 2.1. Договору Цедент зобов`язаний передати Цессіонарію протягом 3-х днів після укладення цього Договору всі необхідні документи, які посвідчують права, які передаються згідно цьому договору. Згідно з п. 6.2. Договору цей Договір вступає в силу з дня його укладення Цедентом та Цессіонарієм та діє до виконання Цессіонарієм зобов`язань, передбачених п. 3.1. Договору. 19 грудня 2018 року рішенням Обухівською селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] дозволено перевести садовий будинок [ADDRESS] у жилий будинок(т.1. а.с.57). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будинок [ADDRESS] є житловим будинком з загальною площею 189,5 кв.м. , житловою площею 78,1 кв.м., запис здійснено 04 лютого 2019 року(т.1 а.с.47-50). 22 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3034, згідно якого запропоновано звернути стягнення на належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно, а саме - садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як майновому поручителю [PERSON] за її кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "Приватбанк" згідно кредитного договору №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року, що відповідно до договору іпотеки №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року укладеного між [PERSON] та АТ КБ "Приватбанк" передано АТ КБ "Приватбанк"(т.1 а.с.19). 10 липня 2020 року за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Д. С. стосовно [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62526660 про звернення стягнення на належне [PERSON] нерухоме майно, передане в іпотеку згідно з договором іпотеки №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року, та відкрито вказане провадження(т.1 а.с.100-101). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною 4 ст. 33 ЗУ «Про Іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно положень ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Аналогічні вимоги були закріплені в пункті 22 договору іпотеки в якому сторони погодили, що у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотетекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Згідно правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 , вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій) (п. 52 постанови). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - щляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомність, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (п. 47 постанови). З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св 18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до правових позиції Верховного суду, викладених у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача (кредитора) забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до приписів ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові №569/8884/17 від 14.08.2019 вказав, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Суду не надано доказів того, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, за виконавчим написом нотаріуса №3034 від 22 жовтня 2019 року задоволено вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла за період з 26 лютого 2007 року по 20 серпня 2019 року, в той час, коли заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2010 року у справі №2-8890/2010, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року, стягнуто солідарно на користь відповідача, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", з [PERSON] , [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року 1 521 0032 грн. 33 коп. та заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року у справі №2-1536/10, залишеному в силі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року, вказаний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року у розмірі 148 743,23 доларів США задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки: - садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: садовий будинок "А", загальною площею 201,5 кв. м., літній душ "Б", вбиральню "В", замощення "І", колодязь "К", зливні ями "з.я" та "з.я1", огорожу №1-5; - земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,062 га в садівничому товаристві "Будівельник" смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області,що належать [PERSON] на праві власності шляхом надання права ПАТ КБ "Приватбанк" на їх продаж в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною 453 995 грн., з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу, отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення такого продажу . Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача щодо безспірності заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. До того ж матеріали цивільної справи не містять інформації щодо отримання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення за умовами кредитного договору №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. При розгляді даного спору, суд також враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , в частині, зокрема, п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . Таким чином, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у виконавчому написі від 22 жовтня 2019 року № 3034 послалася на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 , який був не чинним на момент вчинення виконавчого напису. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому враховуючи встановлені судом обставини, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису від 22 жовтня 2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 3034 вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення за договором іпотеки №DNDVGA00000412 від 26 лютого 2007 року укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved