Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 8959 грн. 13 коп. та стягнути судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебувала відповідач [PERSON] , яка отримувала соціальну пенсію на дитину-інваліда дитинства, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». 18.11.2004 відповідач звернулася до Крюківського управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці із заявою про призначення соціальної пенсії. На підставі її заяви, медичного висновку та інших необхідних документів їй було призначено соціальну пенсію. Після закінчення строку медичного висновку відповідачем почергово надавалися наступні медичні висновки, на підставі яких управління продовжувало виплачувати пенсію. Останній медичний висновок № 3 від 03.02.2009, що знаходиться у пенсійній справі, дійсний до 29.11.2020. Однак, при міграції пенсійної справи з програмного комплексу АСОПД до програмного комплексу ППВП виникла технічна помилка - строк дії цього медичного висновку зафіксовано як довічний. В квітні 2021 управлінням були проведені контрольні заходи, під час яких виявлено факт безпідставного отримання відповідачем пенсії за період з 29.11.2020 по 30.04.2021 в сумі 8959 грн. 13 коп. З метою вирішення спору в досудовому порядку управління неодноразово намагалося зв`язатися з відповідачем, однак всі спроби виявилися безрезультатними. Вважає, що відповідач [PERSON] набула майно, а саме грошові кошти в сумі 8959 грн. 13 коп., без достатньої правової підстави, а тому зобов`язана повернути це майно управлінню. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області свого представника в судове засідання не направив, згідно матеріалів справи просить розгляд справи проводити у відсутність представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином як шляхом надіслання судових повісток за її останніми місцями проживання та реєстрації, які повернулися на адресу суду з відміткою Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», так і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 18.11.2004 відповідач [PERSON] звернулася до Крюківського управління Пенсійного фонду м. Кременчука з заявою про призначення соціальної пенсії на дитину інваліда до 16 років, що підтверджується копією заяви. Підписуючи заяву, відповідач була повідомлена про те, що вона зобов`язана повідомляти управління про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії. Позивачем не надано копії рішення про призначення пенсії [PERSON] , разом з тим визнається, що пенсія була призначена на підставі медичного висновку № 18 від 09.11.2004, який був дійсний до 01.12.2006 року, а в подальшому виплата пенсії здійснювалася на підставі медичних висновків від 29.12.2006 року, який дійсний до 01.01.2009 року, та від 03.02.3009 року, який дійсний до 29.11.2020 року. З письмових пояснень позивача вбачається, що при міграції пенсійної справи [PERSON] з програмного комплексу АСОПД до програмного комплексу ППВП виникла технічна помилка та строк дії медичного висновку від 03.02.3009 року, який дійсний до 29.11.2020 року, помилково зафіксований як довічний, що підтверджується письмовими доказами. В квітні 2021 управлінням були проведені контрольні заходи, під час яких виявлено факт отримання відповідачем переплати з пенсії за період з 29.11.2020 по 30.04.2021 в сумі 8959 грн. 13 коп., що підтверджується наданим розрахунком переплати. Зі службової записки начальника управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вбачається, що внаслідок проведеного перерахунку, згідно розпорядження від 16.04.2021 по ПС № 916310152765/39621 [PERSON] виникла переплата пенсії у розмірі в розмірі 8959 грн. 13 коп. за період 29.11.2020 по 30.04.2021. Рішення про утримання надміру виплаченої пенсії [PERSON] позивачем не приймалося у зв`язку з припиненням виплати соціальної пенсії. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст.1212 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Отже, утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком. Законодавцем передбачені лише два вийнятки з цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні статті 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, недостовірною інформацією, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством, тощо. Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 501/2500/15-ц зазначив, що до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися рахунковими помилками не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Отже, рахункова помилка - це виключно результат неправильного застосування правил арифметики. Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки чи недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано доказів того, що ним було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не надано доказів недобросовісності з боку відповідача [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed