Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування зазначає, що вона з 2007 року проживала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за місцем свого проживання та реєстрації - кв. [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] за вказаною адресою підтверджується Актом від 17 червня 2011 року, Довідкою про склад сім`ї фактично проживаючих без реєстрації осіб від 24 травня 2017 року, Довідкою про склад сім`ї фактично проживаючих без реєстрації осіб від 28 серпня 2021 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у тому числі на земельну ділянку (пай) та автомобіль, який було придбано ними у період спільного проживання. Однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй в усному порядку було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо, тому вона звертається до суду за захистом свого порушеного права. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, заяву підтримує та просить суд встановити проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та жінки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) без шлюбу з серпня 2007 року по день смерті [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати віднести за її рахунок (а.с. 65). [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Стосовно викладених у заяві обставин не заперечує той факт, що його батько [PERSON] приблизно з 2007 року по день смерті мешкав однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Враховуючи постійну зайнятість по роботі, просив суд слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 64) Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, при вирішення питання по суті покладається на розсуд суду (а.с. 42). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Окрім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 316 ЦПК України). Враховуючи факт проживання та реєстрації [PERSON] на території Дніпровського району Дніпропетровської області, зазначена подається до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, з дотриманням правил підсудності, визначених ст. 316 ЦПК України. З серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу за місцем її проживання та реєстрації - кв. [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] за вказаною адресою підтверджується Актом від 17 червня 2011 року (а.с.14), Довідкою про склад сім`ї фактично проживаючих без реєстрації осіб №456 від 24 травня 2017 року (а.с.12), Довідкою про склад сім`ї фактично проживаючих без реєстрації осіб №0098 від 28 серпня 2021 року (а.с. 13). Крім того, [PERSON] уклав декларації з лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Слобожанської селищної ради, за місцем свого фактичного проживання (а.с. 15-17). [PERSON] був людиною похилого віку з хронічними захворюваннями, перебував на обліку у лікарів, та у всіх медичних документах адреса місця проживання його зазначена як - кв. [ADDRESS] (а.с. 34-36). Крім того, після смерті [PERSON] у [PERSON] залишилися оригінали його особистих документів - трудова книжка, військовий квиток, свідоцтво про народження, медичні документи, паспорт, тощо (а.с. 23-29, 20-22, 30, 19, 31-32, 10-11). Також, у 2017 році [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , та заповідав їй у разі своєї смерті земельну ділянку (пай) на території Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер (а.с.18, 51). Після його смерті відкрилася спадщина у тому числі на земельну ділянку (пай) та автомобіль, який було придбано [PERSON] та [PERSON] у період спільного проживання. Однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] в усному порядку було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. При оформленні спадкових прав на земельну ділянку (пай) у нотаріуса питань не виникає, враховуючи наявність заповіту на ім`я [PERSON] . Однак оформити спадкові права на автомобіль, що був придбаний у період спільного проживання, нотаріус не може оскільки шлюб з [PERSON] офіційно в органах РАЦС зареєстровано не було. На виконання Ухвали суду Державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. на адресу суду направлено належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.44-63), з якої вбачається що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] . Спадкоємцем на земельну ділянку (пай) на території Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за заповітом є [PERSON] . За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, до четвертої черги спадкоємців згідно вимог ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови № 5 від травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дає право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на зазначене вище, заявником суду надано належні та допустимі докази на підтвердження заяви, і іншим способом підтвердити факт спільного проживання, ніж звернення до суду, [PERSON] не має, а відтак у судовому порядку підлягає встановленню факт проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу з серпня 2007 року по день смерті [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок заявника [PERSON] .

Outcome: approved