Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

29 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, разом з [PERSON] та [PERSON] є співвласником житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі, крім позивача, також зареєстровані: чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять [PERSON] , внук [PERSON] та внучка [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 06 листопада 2012 року, проте фактично, протягом останніх 9 (дев`ять) років, там не проживає. Відповідач припинив проживати в належному позивачу будинку добровільно. Будь-які речі відповідача у будинку відсутні, участі в утриманні квартири та здійсненні ремонтних робіт останній не бере. При цьому, в добровільному порядку знятися з місця реєстрації відповідач не бажає, що фактично створює позивачу перешкоди у користуванні її житлом. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення спору в добровільному порядку, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 06 грудня 2021 року. 06 грудня 2021 року в зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 30 грудня 2021 року, яке в подальшому, з підстав неявки сторони відповідача, було відкладено на 17 січня 2022 року та 23 лютого 2022 року, відповідно. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, 06 грудня 2021 року звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені нею вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 59). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] в судове засідання не з`явився, 30 листопада 2021 року звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду справи без його участі, щодо заявлених позовних вимог не заперечує (а.с. 36). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 02 грудня 2021 року звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, щодо заявлених позовних вимог не заперечує (а.с. 38). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що житлова квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належна на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про право на житло від 21 червня 2001 року (а.с. 8-9). З копії довідки №2691, виданої 26 жовтня 2021 року Варвинською селищною радою, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею, в тому числі, з 6 листопада 2012 року також зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який там не проживає (а.с. 14), що також узгоджується з відомостями вказаними у змісті Домової книги для прописки громадян, проживаючих в домі [ADDRESS] (а.с. 10-13), та довідки №02-25/4377 від 03 листопада 2021 року (а.с. 22). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26 жовтня 2021 року, затвердженого селищною головою Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області Саверською-Лихошвою В.В. та свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте понад 9 (дев`ять) років там не проживає, комунальних послуг не сплачує (а.с. 15). З копій квитанцій про оплату, наданих позивачем, вбачається, що від імені [PERSON] сплачувалися кошти в рахунок погашення заборгованості за отримані комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , зокрема, за надані послуги КП Господар та ТОВ «Енера Чернігів» у 2021 році (а.с. 16, 17). При цьому, суд бере до уваги, що відповідач по справі - [PERSON] є громадянином Туреччини. Відповідно до ст. 496-497 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Так, згідно зі ст. 42 Закону України «Про міжнародне приватне право» захист права власності та інших речових прав здійснюється на вибір заявника відповідно до права держави, у якій майно знаходиться, або відповідно до права держави суду. Захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться. Захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України. За таких правових підстав, зважаючи, на місце знаходження нерухомого майна щодо якого позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на його користування, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення національного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] сплачує за комунальні послуги у квартирі, є наймачем чи існує інша домовленість з власниками житлового приміщення про порядок користування житлом, відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до переконання, що зібраними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , більше одного року. Жодних поважних причин, з яких він не проживає за вищевказаною адресою, відповідач суду не повідомив. За таких обставин, оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved