Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесе до ЄРДР за № 12018240230000160 від 20.12.2018 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.190 КК України. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 21 вересня 2020 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ч.1 ст. 49 КК України, а цивільний позов про відшкодування шкоди залишено без розгляду. Однак, кримінальне провадження відносно відповідача [PERSON] закрито із нереабілітуючих підстав, на що остання дала свою згоду, та визнала, що вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство) зокрема, в період часу з 16 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, зловживаючи довірою потерпілої [PERSON] , під приводом отримання товару під реалізацію, заволоділа її майном на загальну суму 18693 грн., після чого 16 листопада 2017 рокуповернула кошти в сумі 2500 грн., чим заподіяла майнової шкоди на суму 16193 грн.Такими діями [PERSON] завдала позивачу матеріальної та моральної шкоди, якої до часу подачі позову не відшкодувала. Позивач вказує, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням їй завдано матеріальних збитків на загальну суму 22103 грн., з яких 16 193 грн. - загальна вартість майна, яким заволоділа [PERSON] шляхом зловживання довірою; 4000 грн. - вартість витрат на обстеження та лікування, внаслідок пережитої стресової ситуації; 1910 грн. - витрати на проїзд з місця проживання у смт Стара Синява до слідчого Бориславського ВП ГУНП в Хмельниькій області на зворотну сторону, тому на підставі ст.ст.22,1166 ЦК України просить стягнути із відповідача на її користь. Також позивач вказує, що наслідками неправомірних дій відповідача є заподіяння їй моральної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок вчиненого відносно неї правопорушення, їй завдано психологічного стресу, вона втратила сон, пережила депресію, відчувала головний біль та безсоння, оскільки майно, яким заволоділа [PERSON] та неотримані кошти за це майно є важливими для неї, як доходи, які вона витрачає на придбання продуктів харчування, ліки, тощо. У зв`язку із вчиненим відповідачем, вона постійно перебуває у пригніченому та депресивному стані, для відновлення її психологічного стану потрібен неабиякий час. Тому втрати немайнового характеру в грошовому еквіваленті вона оцінила в розмірі 10000 грн., які і просить стягнути з відповідача, як завдану моральну шкоду, а також просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 02 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Старосинявського районного суду від 02 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача адвоката Гринда Р.М. у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог із підстав, викладених у попередньо поданому відзиві, просив відмовити у позові. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в порядку, встановленому КПК України не доведена, а кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ч.1 ст. 49 КК України. При цьому, передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням особою своєї вини. В ухвалі суду від 21 вересня 2020 року не зазначено, що [PERSON] визнала свою вину, а лише те, що обвинувачена розуміє, що підстава звільнення є нереабілітуючою, та надала згоду та таке звільнення. Тому, невизнання обвинуваченою своєї вини та не доведення вчинення кримінального правопорушення свідчить про те, що в силу презумпції невинуватості ухвала суду від 21 вересня 2020 року не може встановлювати преюдиційність у даній справі та звільнити позивача від обов`язку доказування нанесення шкоди. Докази нанесення шкоди в сумі 16193 грн. в матеріалах справи відсутні, а подані позивачем накладні № 9 від 15.06.2017 та № 10 від 27.06.2017 не можуть бути належними доказами, так як не відповідають вимогам закону, видані ПП [PERSON] , тому незрозуміло чому відпущений товар [PERSON] наніс шкоду позивачці. Позивачем не надано доказів належної оцінки майна згідно висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності чи іншого допустимого доказу. Щодо включення витрат на лікування в сумі 4000 грн., то матеріали справи не містять доказів, що таке лікування пов`язане із протиправними діями відповідачки. Щодо витрат на проїзд в сумі 1910 грн., то відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та необхідністю кудись їздити, а крім цього, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відшкодовуються саме у цьому процесі. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то даний факт не підтверджений жодним доказом, як і необґрунтований розмір шкоди. Також відповідач заперечує щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги, вважає заявлену суму витрат необґрунтовану, просить зменшити розмір судових витрат, виходячи із принципу розумності та справедливості, розглянути їх на предмет співмірності та обґрунтованості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, показання допитаного свідка, дослідивши та оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 21 вересня 2020 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої [PERSON] , звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018240230000160, відносно [PERSON] закрито. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Як слідує з даної ухвали, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зокрема у тому, що в період часу з 16 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном,

Outcome: partial