Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на гараж. В позові вказав, що відповідно до рішення Лубенської міської ради народних депутатів від 25.08.1982 року №296 було надано дозвіл інваліду Великої Вітчизняної війни І групи [PERSON] , який збудував гараж розміром 3,79x5, 29м по [ADDRESS] . У 1998 році він отримав право на постійне користування вказаною будівлею гаражу. Згідно рішення Лубенської міської ради від 18.08.2021 він отримав право користування чужою земельною ділянкою для забудови на умовах договору суперфіція за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5310700000:03:082:0053, площею 0,0024 га, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади (без вилучення та зміни цільового призначення, категорія земель - землі житлової та громадської забудови). Зазначені обставини підтверджуються договором суперфіція від 07.09.2021р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права - індексний номер витягу: 275813261 від 21.09.2021р. В даний час позивач бажає оформити право власності на самочинне будівництво, тому звернувся до міської ради за виділенням земельної ділянки під самовільно збудоване ним майно в районі [ADDRESS] . Враховуючи, що земельна ділянка виділена під вже збудоване нерухоме майно, що підтверджується технічним паспортом Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 18 вересня 2021 року, позитвач прохає: визнати за ним право власності на збудоване майно гаражу - розміром 3,79x5,29м, розташованого по [ADDRESS] , враховуючи відповідне виділення земельної ділянки за кадастровим номером 5310700000:03:082:0053. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує, прохає задовольнити. Представник відповідача - виконавчий комітет Лубенської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Лубенської міської ради народних депутатів від 25.08.1982 року №296 виконкомом було надано дозвіл інваліду Великої Вітчизняної війни І групи [PERSON] , збудувати гараж розміром 3,5x5,5м по [ADDRESS] (а.с.4) Відповідно витягу з рішення десятої сесії восьмого скликання від 18.08.2021р. Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] строком на три роки надано право користування чужою земельною ділянкою для забудови на умовах суперфіцію за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310700000:03:082:0053, площею 0,0024га, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади, категоря земель- землі житлової громадської забудови (а.с.5). 07.09.2021р. між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та [PERSON] було укладено договір суперфіція, яким останньому надано платне строкове користування земельною ділянкою, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0024га, кадастровий номер 5310700000:03:082:0053, із категорії земель житлової та громадської забудови, необхідної для забудови гаража.(а.с.7-8) На побудований позивачем гараж виготовлено технічний паспорт 18.09.2021 року (а.с.17-18), згідно характеристики (а.с.20) інвентаризаційна вартість побудованого гаража становить 21523 гривні. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Загальний порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачений нормами ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, за якими прийняття в експлуатацію здійснюється на підставі будівельного паспорта, шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. В свою чергу наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Однак, цим Порядком передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Таким чином, нормами діючого законодавства не передбачено прийняття в експлуатацію гаража, побудованого без відповідних дозвільних документів. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Таким чином, оскільки позивач являється власником майна на виділеній йому земельній ділянці по договору суперфіцію, жодні права будь-кого із інших осіб не порушуються, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved