Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 03.04.2018 року в розмірі 41 551, 53 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, особливістю вказаного проекта є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 03.04.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищевказаних документів, які складають договір, у мобільному додатку, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 19 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання з повернення коштів за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 20.08.2021 року виникла заборгованість у розмірі 41 551, 53 грн, яку банк просив стягнути на свою користь. Стислий виклад заперечень відповідача. 28 березня 2022 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов, з якого вбачається, що позов не визнаєі заперечує проти його задоволення з наступних підстав. Посилається на те, що з відповідача на користь позивача може бути стягнуто лише тіло кредиту у розмірі 19 000 грн., оскільки відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитний ліміт на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] в сумі 19000 грн. В тіло кредиту не враховується пеня, доплати за конвертацію, проведення в готівку грошей, тощо. Однак, всупереч цьому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 41551,53 грн. Вказує, на порушення позивачем порядку подання до суду електронних доказів, оскільки такі подаються до суду в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, а також надані до матеріалів позову копія анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 03.04.2018 року є нечитабельна, що неможливо проаналізувати її зміст на предмет відповідності вимогам законодавчих актів, що регулюють споживче кредитування. Крім того вказує, що позивач не надає у позові жодних доказів виконання ним обов`язку, встановленого для кредитодавця ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», а також посилається на окремі недоліки при складенні позовної заяви позивачем, які не відповідають вимогам ст.175 ЦПК України. Зважаючи на викладене, просить в позові відмовити. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 23.12.2021 року. 24.12.2021 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області направлено запит про місце реєстрації відповідача. 02.02.2022 року отримано повідомлення про місце реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 02.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01.03.2022 року. Одночасно відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 01.03.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Позиція учасників судового розгляду. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у відсутності його представника. У ході судового розгляду представник відповідача [PERSON] позову не визнав, заперечив проти його задоволення з підстав викладених у відзиві на позов. Фактичні обставини справи. Встановлено, що 30.04.2018 року між АТ Універсал Банк та [PERSON] була підписана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, в якій останній просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6). Згідно з п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підставі вказаного кредитного договору б/н [PERSON] отримав кредитну картку № [NUMBER] зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 19 000 грн. Згідно з умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у вигляді суми кредитного ліміту на платіжній картці клієнта, яка відкрита у банку на підставі укладеного договору про надання банківських послуг із сплатою 3,2 % в місяць (38,4 % річних), а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. У випадку наявності простроченої заборгованості, нараховується збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць (76, 8 % річних). Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи сторони домовилися, що банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. У разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно тарифів (пункт 5.23 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи). На підтвердження своїх позовних вимог банк надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 03.04.2018 року, згідно з яким станом на 20.08.2021 року розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 41 551, 53 грн, яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і в повному обсязі, надававши відповідачу кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 41 551, 53 грн. З розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами та періодично погашав заборгованість за наданим кредитом, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформації щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідач до суду не надав. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що з відповідача може бути стягнуто лише тіло кредиту у розмірі 19 000 грн, оскільки саме таку суму було надано банком відповідачу, з огляду на те, що [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви надав згоду банку на зменшення або збільшення кредитного ліміту на свій розсуд в односторонньому порядку, а також використовував кредитні кошти у більшому розмірі, ніж початковий встановлений кредитний ліміт. Щодо посилань представника відповідача на порушення позивачем порядку подання до суду електронних доказів, оскільки такі подаються до суду в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Частиною п`ятою статті 100 ЦПК України передбачено право учасника справи на звернення до суду з клопотанням про витребування оригіналу електронного доказу у разі подання його паперової копії. Разом з тим, представник відповідача з таким клопотанням до суду не звертався. Не приймаються судом до уваги твердження представника відповідача про те, що у зв`язку з неналежною якістю копії анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 03.04.2018 року неможливо проаналізувати її зміст на предмет відповідності вимогам законодавчих актів, що регулюють споживче кредитування, а також доводи представника відповідача про порушення банком ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки договір про надання банківських послуг є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а питання відповідності змісту анкети-заяви вимогам законодавства, яке регулює споживче кредитування, не входить до предмету доказування в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилання представника відповідача на те, що позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема, у ній відсутня дата її складання та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не заслуговують на увагу, оскільки дата складення позовної заяви відповідно до ст. 175 ЦПК України не є її обов`язковим реквізитом, а на першій сторінці позовної заяви (а. с. 1) позивачем на виконання приписів п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджено, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 03.04.2018 року у розмірі 41 551, 53 грн за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої, пункту 1, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 2 270 грн, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved