Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки і піклування - виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Боярської міської ради про визначення проживання дитини з матір`ю. Позов мотивовано тим, що 30.04.2009 року у сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі, народився син [PERSON] . 31.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, а з 2014 року відповідач проживає за межами України, з сином не спілкується, має заборгованість зі сплати аліментів. Оскільки позивач проживає в м. Києві разом із сином, і між сторонами відсутня згода щодо місця проживання дитини, просить визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою суду від 08.09.2021 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Ухвалою суду від 26.01.2022 було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань, відзиву не направляв. Треті особи надіслали заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 11). 31.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12). На підставі судового наказу Хмільницького міськрайонного суду від 25.04.2014 року у справі №149/1061/14-ц з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , заборгованість по яким становить 62204,86 (а.с. 13-14). Позивач самостійно виховує і утримує сина. Позивач [PERSON] фактично проживає у м. Боярка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 22.12.2021 № 6/29 (а.с. 76-77) Служба у справах дітей Боярської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з матір`ю. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в сукупності, за відсутності відзиву на позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 161К України,

Outcome: approved