Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні КП « ЖЕО № 2 » Полтавської обласної ради ( далі КП «ЖЕО№2» ПОР). Комісією КП «ЖЕО № 2» встановлено, що у кімнатах [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] . Зважаючи на гостру потребу в житлі громадян м. Полтави, які відповідно до законодавства мають право на поселення в кімнатах маневреного фонду, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримує, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надав. Відповідно до довідки від 22.02.2022 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі КП « ЖЕО № 2 » Полтавської обласної ради . Окремі ізольовані кімнати № 118, 119 в даному будинку не приватизовані, належать до комунальної власності територіальної громади м. Полтави. Відповідно пункту 2.6 та пункту 5.4.2 Статуту, затвердженого рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017 року предметом діяльності та обов`язком КП « ЖЕО № 2 » ПОР є забезпечення утримання та схоронності житлового фонду. ( а.с. 6- 10). Згідно довідки № 1174 від 24 грудня 2021 року у кімнаті [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , правомірність поселення якого позивачем не заперечується та не оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, фактично відповідачу для проживання виділені кімнати 118, 119 та дані житлові приміщення відносяться до фонду житла для тимчасового проживання . Згідно актів від 21.10.2021 року та 23.12.2021 року відповідач у спірних кімнатах не проживає тривалий час, а саме більше 6 місяців. Частиною 4 статті 9 ЖК визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно статей 71, 72 ЖК особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Стаття 71 ЖК встановлює загальні правила збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] ,проте більше 6 місцяв у спірних кімнатах не проживає. Оскільки, відповідач без поважних причин не проживає у кімнатах більше встановленого Законом України строку, він втрачає право на користування спірним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користьпозивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved