Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] за якою просить суд: збільшити розмір аліментів на утримання дитини, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . В шлюбі у них народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб був укладений між нею та відповідачем 22 жовтня 2005 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Закарпатської області, актовий запис № 666. Дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] . Оскільки співжиття та ведення домашнього господарства з відповідачем було неможливим через зміни в його поведінці в гіршу сторону, рішенням Ужгородського міжрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання нашої доньки у розмірі 1/4 частки від його середньомісячного заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.10.2011 року до досягнення дитиною повноліття. В той же час було визначено місце проживання доньки - там, де проживаю її мати. Згодом адвокат Марамигін Павло Владиславович, який діяв в інтересах [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою про зміну суми стягнення аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2012 року на утримання їх доньки [PERSON] в зв`язку з відсутністю постійного доходу у [PERSON] . 27.04.2018 року позовну заяву Марамигіна Павла Владиславовича , який діяв в інтересах [PERSON] до неї, [PERSON] , суд задовольнив. Була визначена тверда грошова сума у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 11 лютого 2021 року відповідач звернувся до позивача та у Службу у справах дітей Ужгородської міської ради із заявою про право піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про виконання обов`язків в інтересах дитини, про його прагнення здобуття подальшої освіти їх донькою в Європі. Цією заявою позивачем було заявлено, що житлом він забезпечений, соціальні статки та дохід у нього стабільні. Однак, донька проживає із позивачем і навчається в Ужгородській школі. У відповідача крім їх спільної дитини, інших дітей не має, вдруге він не одружився, сплачувані ним аліменти з 27 квітня 2018 року і до теперішнього часу у розмірі однієї тисячі гривень є меншими як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, своєю заявою від 11 лютого 2021 року до неї та Служби у справах дітей Ужгородської Міської ради він заявляє про наявність у нього соціальних статків та стабільного доходу. Також позивачу стало відомо, що відповідач перебуває у Чехії, офіційно там працює і проживає. Що й зумовило звернення до суду із позовом про зімну розміру аліментів. Відповідач у судове засідання не прибув. Представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2022 року позов не визнав та просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, зазначених у письмовому відзиві від 14.12.2021 року, які зводяться до наступного. В даному випадку, на позивача (одержувача аліментів) покладений обов`язок довести існування зміни матеріального і сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та зв`язок цих змін і наявною можливістю (а не уявною) стягувати з платника аліменти на дитину у збільшеному розмірі визначеному позивачем. Якщо таких обставин судом не встановлено, підстави для задоволення позову, - відсутні. В позовній заяві відсутнє посилання на будь-які докази, які б вказували на підставність позовних вимог. Дійсно, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2012 р. в справі № 2-6847/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки від середньомісячного заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.10.2011 р. На момент присудження судом аліментів [PERSON] працював на посаді водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес" (прийнятий на роботу з 19.12.2011 р., звільнений - 16.03.2015 р.), що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 01.11.2007 р. Також, в той період часу, [PERSON] був зареєстрований фізичною особою підприємцем (02.02.2011 р. за № 23240000000 015052 проведено державну реєстрацію фізичної особипідприємця, 29.12.2016 р. за № 23240060002015052 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем), що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості якого є загальнодоступними. При присудженні і визначенні розміру аліментів у 2012 році у частці від заробітку (доходу) суд послався на норми Сімейного кодексу України та погодився з вимогами матері, з якою проживає спільна дитина, про присудження аліментів у частці від заробітку (доходу). [PERSON] не оскаржував зазначене рішення суду, позаяк на той момент (2012 рік) працював на постійній роботі і здійснював підприємницьку діяльність. Однак, станом на 2018 рік, як і на даний час (2021 рік), [PERSON] не має взагалі роботи і не займається (не здійснює) підприємницьку діяльність, внаслідок системної економічної і гуманітарної кризи та економічним занепадом у державі, відповідно [PERSON] , - й не одержує доходів, що по своїй суті, у разі збільшення розміру аліментів до 4000 грн. щомісячно: - по-перше, зробить невиконуваним рішення суду про стягнення аліментів; - по-друге, створить для [PERSON] наявність заборгованості за аліментами в зв`язку з відсутністю заробітку (доходу); - по-третє, для стягувана за аліментами - наявність несплаченої заборгованості за аліментами і неможливість утримувати дитину; - по-четверте, для дитини, відповідно відсутність чітко встановленого матеріального забезпечення на її утримання зі сторони [PERSON] та відсутність такого утримання. Що ж до вимог позивача за позовом у даній справі 2021 року, то в даному випадку такі вимоги, з посиланням про те, що розмір аліментів у сумі 1000 гривень щомісячно є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що і є підставою для збільшення аліментів, - то таке формулювання і обґрунтування позовних вимог є безпідставним, так як в відповідності до вимог установлених ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Отже, позовні вимоги з обґрунтуванням лише зміни законодавцем мінімального розміру аліментів є безпідставними і надуманими, такими, що не підлягають до задоволення. Посилання позивача в позовній заяві на зміст нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] від 11.02.2021 р. є по суті відірваним від фактичного контексту і не дає підстав суду збільшити розмір аліментів без доведення позивачем обставин для збільшення аліментів згідно ст. 192 Сімейного кодексу України. Насправді, вказана заява відповідача [PERSON] від 11.02.2021 р. була вчинена і в подальшому направлена позивачу та службі у справах дітей Ужгородської міської ради в рамках вирішення бажання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , змінити проживання з матір`ю на місце проживання з батьком та питання щодо невчинення перешкод у участі [PERSON] у вихованні дитини. Заяву про витребування доказів представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2022 року не підтримав, тому судом така була залишена без розгляду. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про витребування довідки про доходи відповідача, які він офіційно отримує у Чеській республіці. Представник відповідача категорично заперечив проти задоволення судом зазначеної заяви. Судом було відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, оскільки вона за змістом не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, оскільки у ній взагалі відсутні: обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, якою є 25.03.2022 року. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2012 року у справі № 2-6847/11, яке набуло законної сили 28.05.2012 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу був задоволений. Шлюб, укладений 22.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород Закарпатської області, актовий запис № 666 - розірваний. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 17 /сімнадцять/ гривень при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання матері - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно розмірі 1/4 частки від його середньомісячного заробітку /доходу/, до досягнення нею повноліття починаючи з 26 жовтня 2011 року. При цьому судом було встановлено наступне. 22.10.2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород Закарпатської області, актовий запис № 666. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. Разом з тим, у зв`язку з погіршенням стосунків в сім`ї та припиненням шлюбних відносин, втрати почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги даний шлюб існує тільки формально. Примирення неможливе, а тому суд вважав, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї за таких обставин не можливе, а тому враховуючи інтереси сторін позов слід задовольнити, розірвавши шлюб, визначивши місце проживання спільної дитини сторін з її матір`ю та стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки. ІІри визначенні частки аліментів з врахуванням вимог ст. 182 СК України та на підставі ст. 184 СК України суд погодився з вимогами позивача, щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячні розмірі 1/4 частки від його середньомісячного заробітку /доходу/, до досягнення нею повноліття починаючи з 26 жовтня 2011 року. На виконання вищезазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист від 11.05.2012 року у справі № 2-6847/11. За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2018 року у справі № 308/796/18, яке у апеляційному порядку не оскаржувало ся та набуло законної сили 28.05.2018 року, позовну заяву адвоката Марамигіна Павла Владиславовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів було задоволено. Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2012 року у справі №2-6847/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом було встановлено наступне. Наразі позивач не здійснює підприємницьку діяльність та не працює, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.10.2017 року складає 21 596,18 гривень. Згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Ужгородською об`єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області, відомості про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу по 3 квартал 2017 року відсутні. У зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача та необхідністю стягнути з останнього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доказуванню обставини, встановлені вищезазначеними рішеннями суду, які набули законної сили, оскільки у цій справі беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Відтак докази подані сторонами на підтвердження цих обставин повторно судом не досліджуються. Із нових доказів суду надана заява від 11.02.2021 року, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н., адресована [PERSON] , позивачу у цій справі, та Службі у справах дітей, згідно якої [PERSON] , батько дитини [PERSON] , [INFO] офіційно переконливо просить не чинити йому надуманих перепон в спілкуванні з донькою та надати право піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У заяві відповідач також зазначив, що він житлом забезпечений, соціальні статки та дохід стабільний як факт, приймає зобов`язання нести всі фінансові та матеріальні витрати дитини, на весь період проживання разом із ним, а також за час навчання доньки за кордоном. Згідно копії трудової книжки [NUMBER] відповідач - [PERSON] у період з 19.11.2011 року по 16.03.2015 року працював на посаді водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес". Як зазначено у безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач [PERSON] був зареєстрований у якості фізичної особи підприємця 02.02.2011 р., про що зроблений запис за № 23240000000 015052, проте 29.12.2016 р. за № 23240060002015052 проведено державну реєстрацію припинення його підприємницької діяльності. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідачу [PERSON] із 06.03.2014 року на праві приватної власності належить 3/8 реконструйованої квартири з виділенням в окреме будинковолодіння, об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , дві кімнати, загальною площею 54,1 кв.м. З наданих суду Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2021 року доходів не отримував - інформація відсутня. При цьому позивач, згідно довідки про доходи Закарпатської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби працює на посаді завідувача бактеріологічного відділу та за 2021 рік отримала дохід у розмірі 158 933,94 грн. Відтак за вирахуванням податків і зборів її середньомісячний чистий дохід складає 10 661,82 грн. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 43, 44 постанови Великої палати Верховного Суду від 04 березня 2020 р. № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19) зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Проаналізувавши надані суду сторонами докази, суд дійшов висновку, що слід погодитися із доводами представника відповідача, з 27.04.2018 року - дня винесення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/796/18 останнього рішення про зміну розміру аліментів, не змінився матеріальний та сімейний стан відповідача, суду не доведено належними та допустимими доказами погіршення стану здоров`я когось із сторін або їх спільної дитини; перелік майна, яке належить відповідачеві не змінився із 06.03.2014 року. Позивачем суду також не доведено належними та допустимими доказами: наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Відтак суть позовних вимог зводиться виключно до зміни законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, проте така зміна не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність документально обґрунтованих підстав задля зміни розміру аліментів і, відповідно, задля задоволення позову позивача. Питання щодо розподіл судового збору судом не вирішується, оскільки такий не був сплачений позивачем при зверненні до суду через звільнення від їх сплати у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed