Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

У жовтні 2021 року заявниця звернулась до суду з заявою про визнання її доньки [PERSON] недієздатною та призначення її опікуном останньої. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] у встановленому законом порядку визнана інвалідом з дитинства ІІ групи безтерміново, вона перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері Новоград-Волинського міськрай ТМО, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує лікування та постійного стороннього догляду та опіки. До суду учасники справи не прибули, в письмових заявах просили провести розгляд судового засідання без їх присутності. Заявник також просила задовольнити її заяву повністю з підстав, у ній зазначених, проти чого представник заінтересованої особи не заперечував та подав подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання її недієздатною. Зважаючи на стан психічного здоров`я [PERSON] , викладений у висновку експерта, остання в судове засідання не викликалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ст.39 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Проживають вони та зареєстровані за однією адресою по [ADDRESS] . З 06.06.2013 [PERSON] має інвалідність ІІ групи безстроково, як інвалід дитинства, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері Новоград-Волинського ТМО. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №62-2022 від 22.02.2022 [PERSON] вперше звернулась до райпсихіатра в 1995 році зі скаргами на рухливість, роздратованість, непосидючість. В 1996 році встановлено діагноз Олігофренія в ступені легкої дебільності, с-м розгальмованості, недорозвитком мови. В 2004 році встановлено ІІ групу інвалідності. З 06.06.2014 встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства безстроково. З приводу поставлених експерту питань встановлено, що [PERSON] виявляє клінічні ознаки легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю по істерозбудливому типу. Ступінь наявної розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, з огляду на зазначене, є підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки (ч.1 ст.41 ЦК України), яка відповідно до ст.60 ЦК України, ст.300 ЦПК України призначається судом. Опіка і піклування, згідно Правил опіки і піклування, затверджених наказом №34/166/131/88 Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 (далі - Правила), установлюються, зокрема, державною адміністрацією районів, виконавчими комітетами міських у містах, сільських, селищних Рад для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, як орган опіки і піклування, обстеживши матеріально-побутові умови проживання [PERSON] та перевіривши факт їх близької спорідненості, стан здоров`я заявниці, 21.03.2022 подав суду подання, в якому визнає кандидатуру заявниці прийнятною для виконання обов`язків опікуна. Вимоги, яким повинен відповідати опікун, визначені ст.ст.63, 67 ЦК України. Обставин, які виключають можливість призначення заявниці опікуном своєї дочки, визначених ст.64 ЦК України, судом не встановлено, а тому вона може виконувати обов`язки опікуна. Отже, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, підтверджується належними доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.6 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до положень ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved