Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою, в якій просять суд встановити факт належності їм правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року), виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження від 24 грудня 1997 року № 8912, на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що їм, на підставі спільної приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, на підставі розпорядження від 24 грудня 1997 року № 8912, належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП «Нікопольське МБТІ» за реєстровим номером 37-8912-7. Звертаючись до виконавчого комітету Нікопольської міської ради (відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осіб - підприємців) для оновлення реєстрації їхнього права власності в новому реєстрі речових прав, з`ясувалось, що у вищевказаному свідоцтві наявні розбіжності у написанні їхніх прізвищ, а саме: « [PERSON] та [PERSON] », хоча, вірним є « [PERSON] та [PERSON] ». На підставі наявних розбіжностей, вони позбавленні права в повній мірі користуватися своїми правами щодо нерухомого майна, а тому змушені звернутися до суду та просять встановити факт належності їм правовстановлюючого документу. Заявники в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягали (а.с.23-24). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1998 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження від 24 грудня 1997 року № 8912, належить квартира [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтва про народження (а.с.4-8), прізвищем заявників є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Однак, у вищевказаному свідоцтві про право власності на житло від 12 січня 1998 року, прізвище заявників зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані прізвища заявників у свідоцтві про право власності на житло від 12 січня 1998 року є наявними, суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними, які перешкоджають заявникам у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказаний документ в дійсності належать [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved