Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. звер- нулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступне. Вона отримала земельну ділянку площею 2,0001 га для ведення особистого селянського госпо- дарства, що розташована на території Білоліської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 701392, виданим Татарбунарською рай- держадміністрацією Одеської області 29.12.2012 р. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації де ржавних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 512508041002020. На теперішній час вона звернулася до державного реєстрато- ра прав на нерухоме майно [PERSON] із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, але їй було відмовлено з причин того, що подані документи не відповідають ви- могам, або не надають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвід- чують, а саме, в державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка в ідентифікаційних даних суб`єкта права. Так, державний акт на право власності на земельну ділян- ку серії ЯЛ № 701392 виданий на ім`я [PERSON] , однак, згідно даних її паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області 10.07. 2015 р., її правильне прізвище [PERSON] . Зазначені розбіжності у написані прізвища в зазначе- ному державному акті виникли з вини посадової особи, яка склала зазначений документ, що уне- можливлює у подальшому провести відповідну державну реєстрацію прав та їх обтяжень з наведе- них вище причин. У позасудовому порядку виправити у правовстановлюючому документі помил- ку у неї не має можливості, тому вона змушена звернутися до суду з цією заявою. Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгля- нути справу за його відсутності (а.с.13). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на зая- ву, в якому просив заяву задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності (а.с.14-15). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі до- казів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви з огляду на таке. Як вбачається із копії паспорта [NUMBER] , виданого Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області 10.07.2015 р. (а.с.4), [PERSON] народилася [INFO] в с.Михай- лівка Саратського району Одеської області. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 701392 (а.с.5, [PERSON] на підставі розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області № 255/А-2009 від 07.08.2009 р. було передано у приватну власність земельну ділянку пло- щею 2,0001 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: Одеська область, Татарбунар- ський район, Білоліська сільська рада (за межами населеного пункту), для ведення особистого се- лянського господарства. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 63316441 від 08.02.2022 р. (а.с.6) державним реєстратором на нерухоме майно Летінським С.О. відмовлено у державній реє- страції права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку з кадастровим номером 51 2508400:01:001:0757, за суб`єктом [PERSON] , у зв`язку з не відповідністю поданих документів вимогам, або неможливості встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчу- ють. За змістом ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізични- ми або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочин- ства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи ві- дсутності неоспорюваних прав. За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що маю- ть юридичне значення, у тому числі, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізви- щем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народ- ження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про су- дову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окре- мого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі фак- ти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення осо бистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фа- ктів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть випра- вити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встанов- лення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності до- кумента не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що під- тверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в су- довому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовста- новлюючим. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки буде підставою для реалізації її права на володіння, користування та розпорядження своїм майном на свій розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: approved