Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 23 жовтня 1992 року по 9 вересня 2020 року та з 15 вересня 2020 року по 3 жовтня 2020 року, звільнена за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП. \~ \~ \~ \~В день звільнення відповідач не провів із нею остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 55\~224,86 грн за грудень 2019 року квітень 2020 року, липень 2020 року жовтень 2020 року, яку стягнуто з відповідача на її користь судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2020 року. \~ \~ \~ \~На теперішній час заборгованість із заробітної плати не виплачена. Просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 9 вересня 2020 року по 31 грудня 2021 року в сумі 94\~709,23 грн. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що не визнає позовні вимоги, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. 09.09.2020 року позивачу відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпП України п.п.2.26, 2.27, ч.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.93 р. № 58, була видана трудова книжка та отримана заява від позивача про виплату всіх сум при звільненні. В заяві, наказі про звільнення від 03.10.2020 року вимоги про остаточний розрахунок теж не має. Останній день праці позивача 09.09.2020 року (1 зміна). Підприємством було проведено розрахунок середнього заробітку позивача у відповідності до постанови КМУ № 100. Середньоденний заробіток позивача складає за останні два місяці 287,87 грн. Представником відповідача 28.01.2022 року в суді отримано ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів. За таких обставин вважав, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з наступного дня отримання відповідачем позовної заяви 29.01.2022 року. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП. На сьогоднішній\~день на\~ДП «ВК\~«Краснолиманська»,\~як і\~на багатьох\~вугледобувних підприємствах\~регіону,\~склалася складна\~економічно-фінансова\~ситуація,\~яка спричинила\~простій на\~підприємстві починаючи\~з 19.12.2019\~року,\~про що\~виданий наказ\~від 19.12.2019\~року №\~875.\~На час\~простою до\~роботи залучаються\~лише працівники,\~які мають\~бути задіяні\~у роботах\~з підтримки\~життєдіяльності підприємства,\~а саме\~роботоспроможності гірничошахтного\~устаткування,\~попередження затоплення\~гірничих виробок\~тощо.\~На момент\~звільнення позивач\~знав,\~в якому\~важкому фінансовому\~стані знаходиться\~підприємство.\~В свою\~чергу підприємство,\~незважаючи на\~таке становище,\~проявило належну\~дбайливість до\~позивача,\~погодившись зі\~ст.44\~КЗпП України.\~Ситуація додатково\~погіршується оголошенням\~карантину з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~коронавірусу КОВІД-19.\~Статтею 617\~ЦК України\~передбачено,\~що особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення зобов`язання,\~якщо вона\~доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок випадку\~або непереборної\~сили.\~У пункті\~1\~частини першої\~статті 263\~ЦК України\~наведено ознаки\~непереборної сили\~та визначено,\~що непереборна\~сила це\~надзвичайна або\~невідворотна за\~даних умов\~подія.\~Адміністрацією та\~представниками законно\~обраної профспілкової\~організації підприємства\~починаючи з\~грудня 2019\~року вживаються\~всі можливі\~заходи в\~межах чинного\~законодавства для\~вирішення питання\~щодо погашення\~заборгованості з\~виплати заробітної\~плати шахтарям.\~Звернення неодноразово\~були направлені,\~зокрема,\~до \~Президента України,\~Прем`єр-міністра\~України,\~Голови Донецької\~Обласної Державної\~адміністрації,\~Міністра енергетики\~та захисту\~довкілля України,\~Голови Служби\~безпеки України.\~Враховуючи фактичні\~обставини справи,\~відповідачу вкрай\~важко виконувати\~в повному\~обсязі вимоги\~статей 116,\~117\~КЗпП України\~і вважав\~ці обставини,\~як форс-\~мажорні (не\~з вини\~підприємства).\~Разом із\~тим при\~розгляді даної\~справи відповідач\~просив взяти\~до уваги\~і такі\~обставини,\~що не\~з вини\~підприємства виникла\~непереборна сила,\~що розуміється\~як надзвичайна\~і невідворотна\~за даних\~умов подія\~(форс-мажорна\~обставина,\~як вимушений\~простій на\~підприємстві).\~Якщо відповідальність\~роботодавця перед\~колишнім працівником\~за неналежне\~виконання обов`язку\~щодо своєчасного\~розрахунку при\~звільненні не\~обмежена в\~часі та\~не залежить\~від простроченої\~заборгованості,\~то за\~певних обставин\~обсяг відповідальності\~може бути\~нерозумним з\~огляду на\~його непропорційність\~наслідкам правопорушення.\~Він може\~бути несправедливим\~щодо роботодавця,\~а також\~щодо третіх\~осіб,\~оскільки майновий\~тягар відповідних\~виплат може\~унеможливити виконання\~роботодавцем певних\~зобов`язань,\~зокрема,\~з виплати\~заробітної плати\~іншим працівникам,\~тобто цей\~тягар може\~бути невиправдано\~обтяжливим чи\~навіть непосильним. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебувала у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 23 жовтня 1992 року (наказ № 806/к від 23.10.1992р.) по 9 вересня 2020 року (наказ № 1542/к від 09.09.2020р.) та з 15 вересня 2020 року (наказ № 1613/к від 19.09.2020р.) по 3 жовтня 2020 року (наказ № 1849/к від 03.10.2020р.), звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП (а.с.7-8). В день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість із заробітної плати. Судовим наказом виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 30 грудня 2020 року стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 55\~224,86 грн. Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач у день звільнення працювала, що підтверджується довідкою про відмітки позивача від 10.02.2022р. (1 зміна). Отже, відповідач зобов`язаний був при звільненні позивача виплатити всі суми, що їй належать, у день звільнення, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» № 1278 від 31 грудня 2021р. середньоденний заробіток [PERSON] , яка працює на ДП «ВК «Краснолиманська», розрахований згідно постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 287,87 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 10 вересня 2020 року по 31\~грудня 2021 року, становить 94\~709,23\~грн (287,87\~грн х\~329\~робочі дні),\~де 287,87\~грн середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 329 днів кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати: - \~ \~ \~ \~ розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - \~ \~ \~ \~період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - \~ \~ \~ \~ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - \~ \~ \~ \~інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/95 84/15-ц. Таким чином, враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку, про доцільність зменшення стягнення суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 50\~000,00 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 52,79%, з розрахунку 94\~709,23 грн 100%, 50 000 грн х%, х = 50 000 грн х 100% : 94\~709,23 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 523,89 грн, з розрахунку 52,79% х 992,40 грн : 100%. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial