Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 10.06.2016 року він був прийнятий на роботу до відповідача. 23 вересня 2020 року його було ознайомлено з наказом №1916/ОС від 18.09.2020, на підставі якого позивача звільнено з роботи з 23.09.2020 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи на умовах зміни істотних умов праці на підставі п.6.ч.1 ст.36 КЗпП України. Не погодившись з вказаним звільненням, позивач звернувся до суду і рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2021 року його поновлено на роботі. Вказане рішення суду допущено до негайного виконання і наказом відповідача від 24.02.2021 року його поновлено на посаді з 26.02.2021 року. Проте, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідач відмовляється. Вважає, що він перебував у вимушеному прогулі з 24.09.2020 року по 25.02.2021 року, тобто 107 робочих днів, таким чином середня заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 165090,36 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 31.03.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача 28.04.2021 року подав суду відзив на позов, в якому зазначив, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не набрало законної сили, позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України, невірно зроблений розрахунок часу вимушеного прогулу та розмір середнього заробітку відповідно, тому позов задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року провадження по даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м Дніпропетровська по цивільній справі № 199/7128/20 за позовом [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року поновлено провадження по даній справі. Судом встановлено, що наказом №1191/ОС від 10.06.2016 року про прийняття на роботу позивача з 14.06.2016 р. було прийнято на роботу в ПAT «Укрзалізниця» на посаду начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця», тип договору безстроковий. 28.02.2020 р. позивача переведено на посаду начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах безстрокового трудового договору. Наказом від 18.09.2020 р. позивача звільнено з 23.09.2020 р. у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року позов [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ №191/ОС від 18.09.2020 р. про звільнення позивача з посади начальника Дніпровського міжрегіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця»; поновлено позивача на посаді начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця». Рішення суду набрало законної сили 30 грудня 2021 року. Оскільки вказане рішення суду допущено до негайного виконання, наказом відповідача №431/ос від 24.02.2021 року позивача поновлено на роботі за рішенням суду, з наказом позивач ознайомлений 26 лютого 2021 року. Таким чином, вимушений прогул позивача складає з 24.09.2020 року по 25.02.2021 року включно, тобто 107 робочих днів. Згідно частини\~другої статті\~235\~КЗпП України\~при ухваленні\~рішення про\~поновлення на\~роботі орган,\~який розглядає\~трудовий спір,\~одночасно приймає\~рішення про\~виплату працівникові\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~або різниці\~в заробітку\~за час\~виконання нижчеоплачуваної\~роботи,\~але не\~більш як\~за один\~рік.\~Якщо заява\~про поновленняна роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до вимог пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 8, відповідно до якого нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених винним законодавством - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки відповідача заробітна плата відповідача за липень 2020 року 26531,61 грн., за серпень 2020 24783,57 грн., отже середньоденний (годинний) заробіток становить 1509,27 грн. Отже за період часу з 24.09.2020 року по 25.02. 2021 року середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 161491,89 грн. (1509,27 грн.*107 робочих дня), які підлягають стягненню з відповідача. Щодо строку звернення до суду з позовом суд приходить до наступного. Згідно до\~ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» Кодекс законів про працю України доповнено главою XIX, згідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від від 09 грудня 2020 р. №\~1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши \~дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029). 17 лютого 2021 року Кабінет Міністрів схвалив постанову про встановлення в Україні адаптивного карантину до 30 квітня 2021 року, 24.04.2021 набрала чинності постанова КМУ №405, якою продовжено дію надзвичайної ситуації та загальнонаціонального карантину на території України до 30 червня 2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду не пропущено. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору на користь позивача в розмірі 1614,92 грн. Витрати позивача на правничу допомогу належними доказами суду не підтверджені.

Outcome: partial