Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить скасувати заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS] , накладену державним нотаріусом на підставі повідомлення Ватутінської автобази 07.04.1971 року, номер реєстру 150905-160, який належить на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.09.1968 року вона уклала шлюб з [PERSON] . В процесі шлюбу вони вирішили побудувати житловий будинок. Так як коштів на будівництво було недостатньо, приблизно в квітні 1971 року чоловік взяв позику в розмірі 700 карбованців у Ватутінській автобазі 2362 (правонаступником якої з 28.01.1998 року є Приватне акціонерне товариство «Ватутінське автотранспортне підприємство- 2362»), де він в той час працював водієм. Приблизно за два чи три роки шляхом щомісячного відрахування з його заробітної плати, він в повному обсязі розрахувався з підприємством, а приблизно в 1975 році звільнився з підприємства. При його звільненні будь-яких претензій зі сторони керівників підприємства не було. На відведеній [PERSON] земельній ділянці вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами та здали його в експлуатацію і чоловік оформив будинок на своє ім`я, що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 20.12.1984 року, виданим на підставі рішення Звенигородської міської ради №12 від 13.09.1984 року. [INFO] [PERSON] помер і вона прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно з ним проживала. В поточному році вона мала намір переоформити будинок (спадщину) на своє ім`я та подарувати його внучці, але нотаріус їй повідомила, що в даний час будь-які дії по відчуженню її будинку неможливі, так як в архіві зберігся запис про заборону відчуження на підставі повідомлення б/н Ватутінської автобази від 07.04.1971 року, реєстраційний номер обтяження 4960449, дата реєстрації 16.05.2007року, додаткові дані: архівний номер 2204527CHERKASY751, АРХІВНА ДАТА: 25.09.2000, дата виникнення 07.04.1971, № Реєстра: 150905-160, внутр. №CD01A03A2AF1472D253B, та запропонувала звернутися до суду для вирішення питання про зняття заборони. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, позовну заяву підтримали повністю, просили задовольнити. Судові витрати просили залишити за позивачем. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 16.12.2021 року. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання відповідач не з`явився.Звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Просив судові втрати залишити за позивачем. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 28.09.1968 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] ., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Звенигородським рай бюро ЗАГС 28.09.1968 року. На відведеній [PERSON] земельній ділянці вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами та здали його в експлуатацію і [PERSON] оформив будинок на своє ім`я, що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 20.12.1984 року, виданим на підставі рішення Звенигородської міської ради №12 від 13.09.1984 року. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2005 року. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . На підставі повідомлення б/н Ватутінської автобази від 07.04.1971 року, реєстраційний номер обтяження 4960449, дата реєстрації 16.05.2007року, додаткові дані: архівний номер 2204527CHERKASY751, АРХІВНА ДАТА: 25.09.2000, дата виникнення 07.04.1971, № Реєстра: 150905-160, внутр. №CD01A03A2AF1472D253B було зроблено запис про заборону відчуження Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, до яких відноситься право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до пункту 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованому в МЮУ 22.07.2012 року за №282/20595 передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, серед іншого, за рішенням суду. При накладенні заборони відчуження на нерухоме майно процедура реєстрації у Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентується Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ від 09.06.1999 року №31/5, у відповідності до п.2.1 якого підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що існуюча заборона на відчуження порушує права та інтереси позивача, як власника майна, оскільки наявна заборона відчуження на належне йому майно на даний час не має жодних правових юридичних підстав, суд вважає вимоги позивача підставними та обґрунтованими. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved