Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохала суд визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та грошові кошти в сумі 1624,17 євро, що розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк» (код ЄДРПОУ №21133352, адреса: Україна, 01001, місто Київ, м. Київ вул. Автозаводська, 54/19); у порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] виділити у власність [PERSON] 1/2 частку грошових коштів в сумі 1624,17 євро, що розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк», а саме 812,09 евро та стягнути їх з [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; зняти арешт з 1/2 частини автомобіля Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та з грошових коштів в сумі 812.09 евро, які розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк». Судові витрати по справі розподілити між сторонами пропорційно задоволених вимог. В обґрунтуванні позову вказала, що 24 грудня 1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. З 24.12.1999 року, вони перебувають в шлюбі, проживають сумісно, мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2007 року народження. 04.03.2008 року [PERSON] та нею був придбаний автомобіль Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль купувався за кредитні кошти, які бралися [PERSON] в AT «Укрсиббанк», а вона була майновим поручителем. Враховуючи, що покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля виступав [PERSON] , право власності на зазначений автомобіль було зареєстровано на нього, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Кременчуцьким ВРЕР серія [NUMBER] . Кредит, отриманий на покупку автомобіля, станом на цей час перед AT «Укрсиббанк» погашений повністю за рахунок доходів сторін. Вартість автомобіля становить 185000 гривень. Відповідач [PERSON] останнім часом, перебуваючи у шлюбі, працював за кордоном та отримував заробітну плату в іноземній валюті - євро. На його рахунку [NUMBER] в AT «Універсалбанк» код за ЄДРПОУ 21133352 юридична адреса м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, розміщені грошові кошти, отримані в якості заробітної плати, в сумі 1624.17 євро. За постановою Полтавського апеляційного суду від 02.09.2021 року у справі №537/1118/20, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 25000 євро, проценти річних від простроченої суми в розмірі 1822 євро та судові витрати в сумі 21640.96 гривень, Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання вказаної вище постанови видано виконавчий лист. Згідно постанови приватного виконавця Скрипника B.Л, 11.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67103417 за заявою стягувача [PERSON] про стягнення з [PERSON] 26822.60 євро згідно виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області у справі №537/1118/20. 11.10.2021 року приватним виконавцем Скрипником B.Л. у виконавчому провадженні № 67103417 було винесено постанови про арешт рухомого та нерухомого майна, грошових коштів що містяться на рахунках [PERSON] в установах банків, що належать боржнику [PERSON] у т.ч. на рахунку [NUMBER] в AT «Універсалбанк» код за ЄДРПОУ 21133352 юридична адреса м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19, відкритого на ім`я [PERSON] . Згідно повідомлення Територіального сервісного центру №25 МВС України від 19.10.2021 року №31/16-15-2994, на автомобіль Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в НАІС ДДАІ накладено обмеження: арешт та /або заборона на відчуження. Згідно витягу з Державного Реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження зазначеного вище автомобіля у вигляді заборони його відчуження, зареєстровано приватним виконавцем 11.10.2021 року за №29393188. Відповідно до положень ст.ст. 60, ч. 2 ст. 61, 70 СК України, вказане вище майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак автомобіль зареєстровано за відповідачем, і на нього накладено арешт, а грошові кошти знаходяться на рахунку в установі банку, що відкритий на відповідача, та на них накладено арешт. Отже, до того часу, поки не буде визначено в судовому порядку вказане вище майно об`єктом спільної сумісної власності, не встановлене її право на частку в ньому, вона позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися своєю часткою в спільному з [PERSON] майні, що є грубим порушенням її права власності. Вказане вище майно може бути реалізоване на користь стягувача у виконавчому провадженні, боржником в якому є [PERSON] (шляхом перерахування коштів стягувану, та реалізації спірного автомобіля на прилюдних торгах), чим може бути порушене її право на належну їй частку в цьому майні (грошових коштах та автомобілі). Тому, для захисту своїх майнових прав, вона вибрала судовий спосіб захисту - шляхом визнання права та припинення дії, яка порушує право (ст.15, ч.1, пл.1,3 ч.2 ст. 16 ЦКУ). 02.02.2022 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, направив заяву про визнання позову у повному обсязі, прохав справу розглянути без його участі. В судове засідання третя особа - приватний виконавець Скрипник В.Л. не з`явився направив заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав відмовити у задоволенні позову. Вказав, що у його проваджені перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення боргу з відповідача в межах якого накладено арешт на спірне майно відповідача, а поділ майна та скасування арешту в межах даного позову є недобросовісним засобом зі сторони відповідача спрямованим на ухилення від виконання обов`язку по сплаті боргу. Суд, заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 1999 року уклали шлюб, який був зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] . [PERSON] є власником автомобіля Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Кременчуцьким ВРЕР серія [NUMBER] , дата реєстрації 04.03.2008 року (особливі відмітки: Д/РАХ (Розстрочка) ЕГП-933778, 29.02.2008, АКІБ «Укрсиббанк». Тобто автомобіль купувався за кредитні кошти, які бралися [PERSON] у AT «Укрсиббанк». Також на рахунку [PERSON] № [NUMBER] в AT «Універсалбанк» код за ЄДРПОУ 21133352 юридична адреса м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, розміщені грошові кошти, отримані в якості заробітної плати, в сумі 1624,17 євро, що підтверджується довідкою про рух коштів. Згідно виконавчого листа виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полдавскої області від 02.09.2021 року у справі №537/1118/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 25000 євро, проценти річних від простроченої суми в розмірі 1822 євро. Згідно постанови приватного виконавця Скрипника B.Л. від 11.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67103417 за заявою стягувача [PERSON] про стягнення з [PERSON] 26822.60 евро на підставі виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області у справі №537/1118/20. 11.10.2021 року приватним виконавцем Скрипником B.Л. у виконавчому провадженні № 67103417 було винесено постанови про арешт рухомого та нерухомого майна, грошових коштів що містяться на рахунках [PERSON] в установах банків, що належать боржнику [PERSON] у т.ч. на рахунку [NUMBER] в AT «Універсалбанк» код за ЄДРПОУ 21133352 юридична адреса м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, відкритого на ім`я [PERSON] . Згідно повідомлення Територіального сервісного центру №25 МВС України від 19.10.2021 року №31/16-15-2994, на автомобіль Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в НАІС ДДАІ накладено обмеження: арешт та /або заборона на відчуження. Згідно витягу з Державного Реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження зазначеного вище автомобіля у вигляді заборони його відчуження, зареєстровано приватним виконавцем 11.10.2021 року за №29393188. Позивач, вважає що має право на 1/2 частину вказаного майна оскільки, вказане вище майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З 1 січня 2003 Кодекс про шлюб та сім`ю України втратив чинність, у зв`язку з вступом в дію Сімейного кодексу України, який регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. З 1 січня 2004 року вступив в дію Цивільний кодекс України, який регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно із частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). За умовами ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності за № 20 від 22.12.1995 року надано роз`яснення про те, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-2565цс16, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином з урахуванням встановленого вище, суд приходить до висновку, що автомобіль Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та грошові кошти, що містяться на рахунку [PERSON] № [NUMBER] в AT «Універсалбанк» код за ЄДРПОУ 21133352 юридична адреса м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 є , відкритого на ім`я [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя. Частки кожного із подружжя у праві спільної сумісної власності рівні та становлять по 1/2 частці кожному. Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Тож враховуючи встановлені обставини та норми законодавства суд дійшов висновку про можливість визнання спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та грошові кошти в сумі 1624,17 євро, що розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк» (код ЄДРПОУ №21133352, адреса: Україна, 01001, місто Київ, м. Київ вул. Автозаводська, 54/19) та у порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] виділити у власність [PERSON] 1/2 частку грошових коштів в сумі 1624.17 євро, що розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк», а саме [NUMBER] євро та визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з обставин справи, суд вважає що слід зняти арешт з 1/2 частини автомобіля Skoda Roomster номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та з грошових коштів в сумі 812.09 євро, які розміщені на ім`я [PERSON] на рахунку [NUMBER] у AT «Універсал банк», право власності на які визнані за [PERSON] . Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved