Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

01 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилався на те, що 21 квітня 2020 року між ним (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 4120, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 3 478,24 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 21.04.2020 року по 30.04.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 30 квітня 2020 року за договором № 4120 від 21.04.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за квітень 2020 року в розмірі 2 799,98 грн. 01 червня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 4820, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 4 782,61 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 30 червня 2020 року за договором № 4820 від 01.06.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за червень 2020 року в розмірі 3 850,00 грн. 01 липня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 5520, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 9 565,22 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 31липня 2020 року за договором № 5520 від 01.07.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за липень 2020 року в розмірі 4 352,18 грн. Також, 03 серпня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 6020, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 07/2020; № 08/2020; № 10/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 10 559,00 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 03.08.2020 року по 31.08.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 31 серпня 2020 року за договором № 6020 від 03.08.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за серпень 2020 року в розмірі 7 225,00 грн. Отже, станом на 01 березня 2022 року загальна сума основного боргу за Договорами складає 18 227,16 грн. (квітень 2020 року - 2 799,08 грн.; червень 2020 року - 3 850,00 грн.; липень 2020 року - 4 352,18 грн. та серпень 2020 року - 7 2250,00 грн.). Позивачем на адресу відповідача 22 жовтня 2020 року була направлена заява-претензія про сплату заборгованості за вказані періоди, проте остання залишилась проігнорованою ТОВ «Дак-Енергетика». У відповідності зі ст. 526 ЦК України, з боку відповідача виникло зобов`язання, згідно якого останній зобов`язаний сплатити суму боргу згідно умов Договорів. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, п. 7.5 Договорів підряду сторони погодили, що за несвоєчасну оплату належно виконаних Виконавцем робіт Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення. За підрахунками позивача, проведеними по Договорам підряду за період з 01.05.2020 року по 01.03.2022 року, з 01.07.2020 року по 01.03.2022 року, з 01.08.2020 року по 01.03.2022 року та з 01.09.2020 року по 01.03.2022 року інфляційні втрати складають 2 745,15 грн., 3% річних - 877,54 грн. та пеня - 3 499,70 грн., а всього 7 122,39 грн. В зв`язку з наведеним, [PERSON] , просив суд: стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Енергетика» на його користь заборгованість за договорами підряду в розмірі 18 227,16 грн.; інфляційні втрати в сумі 2 745,15 грн., 3% річних від прострочених сум в розмірі 877,54 грн. та пеню в сумі 3 499,70 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, останній просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Енергетика» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідачбув належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21 квітня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 4120, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 3 478,24 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 21.04.2020 року по 30.04.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 30 квітня 2020 року за договором № 4120 від 21.04.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за квітень 2020 року в розмірі 2 799,98 грн. Встановлено, що 01 червня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 4820, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 4 782,61 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 30 червня 2020 року за договором № 4820 від 01.06.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за червень 2020 року в розмірі 3 850,00 грн. Судом встановлено, що 01 липня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 5520, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 17/2019; № 02/2020; № 03/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 9 565,22 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 31 липня 2020 року за договором № 5520 від 01.07.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за липень 2020 року в розмірі 4 352,18 грн. Встановлено, що 03 серпня 2020 року між позивачем [PERSON] (Виконавець) і відповідачем (Замовник) ТОВ «Дак-Енергетика» був укладений цивільно-правовий договір № 6020, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався на власний ризик і за винагороду виконати комплекс механоскладальних робіт за Замовленням: № 07/2020; № 08/2020; № 10/2020 на промисловій базі Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість виконаних робіт (п. 1.1 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили розмір оплати і порядок розрахунків, згідно з яким за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю 10 559,00 грн., в т.ч. 18% (ДДФО) та 1,5% (ВЗ). Розрахунки проводяться протягом 5-х календарних днів після перевірки, узгодження та підписання актів виконаних робіт. Термін виконання робіт сторонами визначений з 03.08.2020 року по 31.08.2020 року (п. 3.1 Договору). Свої зобов`язання за договором позивач [PERSON] виконав в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 31 серпня 2020 року за договором № 6020 від 03.08.2020 року. Проте, відповідач ТОВ «Дак-Енергетика» не провів з позивачем розрахунок за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за серпень 2020 року в розмірі 7 225,00 грн. Таким чином, станом на 01 березня 2022 року загальна сума основного боргу за Договорами підряду складає 18 227,16 грн., з яких: квітень 2020 року - 2 799,08 грн.; червень 2020 року - 3 850,00 грн.; липень 2020 року - 4 352,18 грн. та серпень 2020 року - 7 2250,00 грн. Встановлено, що позивачем на адресу відповідача 22 жовтня 2020 року була направлена заява-претензія про сплату заборгованості за вказані вище періоди, проте вимога залишилась проігнорованою ТОВ «Дак-Енергетика». Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі цивільно-правових договорів, які за своєю правовою природою є договорами підряду. Так, відповідно до приписів п.п.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. За умовами ч.ч.2, 3 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Положення ч.ч.1, 2 ст.850 ЦК України передбачають, що замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору. Згідно ч.1 ст.851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником. Відповідно до ч.1 ст.852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За положеннями ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до приписів ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, п. 7.5 Договорів підряду сторони погодили, що за несвоєчасну оплату належно виконаних Виконавцем робіт Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, проведеного позивачем станом на 01 березня 2022 року, з яким погоджується суд, заборгованість за Договорами підрядів складає 25 349,55 грн., з яких: - заборгованість за договором підряду № 4120 від 21 квітня 2020 року в розмірі 4 038,25 грн., яка складається з: суми боргу за квітень 2020 року - 2 799,98 грн.; суми інфляції за період з 01.05.2020 року по 01.03.2022 року - 470,59 грн.; 3% річних за період з 01.05.2020 року по 01.03.2022 року - 153,34 грн. та пені за період з 01.05.2020 року по 01.03.2022 року - 614,34 грн.; - заборгованість за договором підряду № 4820 від 01 червня 2020 року в розмірі 5 356,88 грн., яка складається з: суми боргу за червень 2020 року - 3 850,00 грн.; суми інфляції за період з 01.07.2020 року по 01.03.2022 року - 546,70 грн.; 3% річних за період з 01.07.2020 року по 01.03.2022 року - 192,40 грн. та пені за період з 01.07.2020 року по 01.03.2022 року - 767,78 грн.; - заборгованість за договором підряду № 5520 від 01 липня 2020 року в розмірі 6 026,69 грн., яка складається з: суми боргу за липень 2020 року - 4 352,18 грн.; суми інфляції за період з 01.08.2020 року по 01.03.2022 року - 644,12 грн.; 3% річних за період з 01.08.2020 року по 01.03.2022 року - 206,72 грн. та пені за період з 01.08.2020 року по 01.03.2022 року - 823,67 грн.; - заборгованість за договором підряду № 6020 від 03 серпня 2020 рокув розмірі 9 927,73 грн., яка складається з: суми боргу за серпень 2020 року - 7 225,00 грн.; суми інфляції за період з 01.09.2020 року по 01.03.2022 року - 1 083,74 грн.; 3% річних за період з 01.09.2020 року по 01.03.2022 року - 325,08 грн. та пені за період з 01.09.2020 року по 01.03.2022 року - 1 293,91 грн. У зв`язку з наведеним, вимоги обґрунтовані, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договорами підряду на загальну суму 25 349,55 грн. При цьому, суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 статті 81 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо розподілу між сторонами судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved