Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС», в якому просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири , яка виникла станом до 12.10.2021 у сумі 11 094,23 гривні. Позов обґрунтовує тим, що 12.10.2021 на підставі договору купівлі-продажу позивачка придбала квартиру [ADDRESS] . За особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість за надання послуг з утримання будинку, в якому розташована квартира, в сумі 11 094,23 гривні. Ця заборгованість належить попередньому власнику квартири до 11.10.2021. 05.11.2021 вона звернулась до відповідача з заявою про усунення порушень прав споживача комунальних послуг та виключення з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованості попередніх власників квартири за період до 12.10.2021, оскільки до цього часу вона не була споживачем послуг відповідача за вказаною адресою, відповідно і не отримувала таких послуг від відповідача. Проте, відповіддю відповідача № 2877/01-09 від 18.11.2021 їй було відмовлено у задоволені вказаної заяви. 16.12.2021 на її адресу була направлена вимога відповідача про сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 11 606,67 гривень. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено договором купівлі-продажу. Відповідачем відзив на позов не поданий. Ухвалою від 10.02.2022 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись поштою за його місцезнаходженням. Вказані документи отримані відповідачем 17.02.2022, який згідно з пунктом 3 частини шостої статті 272 ЦПК України є повідомленим про розгляд справи належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.10.2021 позивачка [PERSON] набула у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 12.10.2021 реєстровий № 1853 та витягом з ДРРП від 12.10.2021 № 279261482. 05.11.2021 позивачка [PERSON] звернулась до відповідача КП «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС» з заявою про усунення порушень прав споживача комунальних послуг, в якій просила виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованості попередніх власників квартири за період до 12.10.2021, оскільки до цього часу вона не була споживачем послуг відповідача за вказаною адресою, відповідно і не отримувала таких послуг від відповідача. Листом відповідача КП «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС» від 18.11.2021 № 2877/01-09 позивачці відмовлено у задоволені вищевказаної заяви, оскільки заміна власника квартири не є підставою для списання заборгованості в реєстр сумнівних боргів та не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідно до чинного законодавства. Відповідно до письмової вимоги відповідача КП «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС» від 16.12.2021 станом на 01.12.2021 за особовим рахунком позивачки [PERSON] обліковується заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 11 606,67 гривень. Згідно з рахунком на сплату житлово-комунальних послуг за вересень 2021 р., виставленим відповідачем КП «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС», за особовим рахунком № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) станом на 01.09.2021 обліковувалась заборгованість в сумі 10 838,01 гривень. До сплати на 01.10.2021 підлягали 11 094,23 гривні. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому, Договір купівлі-продажу від 12.10.2021 реєстровий № 1853, згідно з яким позивачка набула право власності на спірну квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, виключенню з обліку підлягає заборгованість попередніх власників, яка виникла станом на 11.10.2021, оскільки позивачка [PERSON] стала власником спірної квартири 12.10.2021 і саме з цього часу на неї покладений обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг. Також, не підлягає задоволенню позов в частині виключення заборгованості в сумі 11 094,23 гривні, оскільки вказана заборгованість виникла станом на 01.10.2021, а доказів розміру заборгованості станом на 11.10.2021 сторони суду не подали. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову немайнового характеру, суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 992,40 гривні, сплаченого останньою при подачі позовної заяви.

Outcome: partial