Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

10.11.2021 року до суду надійшов поштою вищевказаний позов гр. [PERSON] , який датовано 05.11.2021р. та був опісля уточнений позивачкою, яким вона просить визнати незаконним пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення її, позивачки [PERSON] , яка обіймає посаду інженера з охорони праці Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області (далі - КНП «Болградська ЦРЛ») - на 0,75 ставки на неповний робочий час, а також просить поновити її, позивачку на повну ставку інженера з охорони праці та стягнути з відповідача - КНП «Болградська ЦРЛ» на свою користь недоплачену заробітну плату - в розмірі 0,25 ставки - за час виконання нею посадових обов`язків у період дії пункту Наказу №91-К від 04.10.2021р. КНП «Болградська ЦРЛ» про переведення інженера з охорони праці [PERSON] на 0,75 ставки на неповний робочий час. Мотивуючи свої вимоги, позивач стверджує у позові, що вона, як посадова особа відповідача, не надавала згоди на переведення її на 0,75 ставки і їй не було повідомлено про переведення на інші умови праці, в неї є достатній обсяг робочих обов`язків на повні робочий час і повну ставку, тому вона вважає таку зміну умови та оплати її праці безпідставними та незаконними, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою суду від 03.12.2021 року після усунення позивачем недоліків позову, було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін судового розгляду, але за клопотанням представника відповідача розгляд справи було продовжено за правилами загального провадження, двічі судові засідання відкладалися у зв`язку з витребуванням у відповідача доказів: копії повного наказу КНП "Болградське ЦРЛ" від 04.10.2021р. №91-К; копії повідомлення про переведення інженера з охорони праці [PERSON] на неповний робочий час; копії двох наказів КНП "Болградське ЦРЛ" від 26.07.2021р. - за №80 та №81; довідки про заробітну плату [PERSON] за серпень-листопад 2021р. включно та пізніше - за серпень-грудень 2021р. включно (та за наявності можливості - за січень 2022року також). В ході розгляду справи відбулося лише початок підготовчого судового засідання, продовження якого було відкладене з процесуально-організаційних причин (журнал судового засідання міститься в матеріалах справи на а.с.94-97), але у подальшому, у зв`язку з неодноразовими відкладеннями судового розгляду справи з різних поважних причин, у тому числі - за клопотаннями сторін, та з огляду на оголошення в Україні військового стану і наданням сторонами заяв про розгляд справи за їхньою відсутністю, за наявності в матеріалах справи письмових пояснень, відзиву на позов, заперечень на відзив, доповнень до позову, надання доказів, судом ухвалено рішення у письмовому провадженні без фіксації судового розгляду, відповідно до ч.2ст.247 УПК України. Вивчивши доводи сторін у наданих ними заявах та письмових поясненнях, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд з`ясував наступне. У позовній заяві позивачка [PERSON] , в обґрунтування своїх вимог стверджує, що вона 15.08.1977р. була призначена на посаду старшого інженера з охорони праці Болградської центральної лікарні; потім - 25.04.1995р. - була призначена на посаду заступника головного лікаря з охорони праці Болградської центральної лікарні, а 18.04.2007р. - переведена на посаду начальника відділу охорони праці Болградської ЦРЛ. 02.01.2019р. КП «Болградська ЦРЛ» було реорганізоване у КНП «Болградська ЦРЛ», і вона, позивачка, була переведена на посаду інженера з охорони праці. Вона сумлінно виконувала свої трудові і посадові обов`язки, навантаження в неї є достатнім для повного робочого часу, але керівництво відповідача неупереджено ставиться до виконання нею своїх обов`язків, що стало причиною утискання її права на працю, і це підтверджується відповідними доказами (а.с.10-14, 25 та 126-132). Крім того, позивачка посилається на те, що Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2021р. були визнані незаконними накази КНП «Болградська ЦРЛ» про оголошення їй догани та звільнення з посади, і вона була поновлена на посаді інженера з охорони праці Наказом КНП «Болградська ЦРЛ» №69-К від 03.08.2021р. У відзиві на позов (а.с.32) представник відповідача, не погоджуючись з вимогами позову, просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на його недоліки в частині відсутності визначення ціни позову та розрахунку суми, яку вона вимагає стягнути на її користь, та на те, що відповідач - КНП «Болградська ЦРЛ» - є неприбутковим підприємством, засновником якого є Болградська міська рада Одеської області, керівник якого самостійно вирішує питання щодо організаційної структури, чисельності штату та штатного розпису, тощо, - на підставі фінансового плану підприємства з урахуванням певних обставин, тому, з метою забезпечення оптимізації системи надання КНП медичної допомоги та ефективності використання фінансових, матеріально-технічних та кадрових ресурсів, враховуючі незначні фактичні обсяги навантаження інженера з охорони праці, Наказом КНП «Болградська ЦРЛ» №91-К від 04.10.2021р. позивач [PERSON] - як інженер з охорони праці, - була обґрунтовано переведена на неповний робочий день, і, у зв`язку з цим - їй обґрунтовано було зменшено оплату праці - за фактично відпрацьований робочий час - обсягом на 0,75ставки. Крім того, представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову у відзиві на позов, та надавши суду докази на підтвердження своєї позиції (а.с.37-65) стверджує, що Наказ Генерального директора КНП «Болградська ЦРЛ» №91-к від 04.08.2021р. про внесення змін до штатного розпису та переведення інженера з охорони праці на 0,75 ставки - цілком відповідає вимогам діючого законодавства України, а саме, - положенням ст.15 ЗУ «Про охорону праці» та Типовому положенню про службу з охорони праці, яке було затверджене Наказом №255 Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 15.11.2004р., - на підставі чого КНП «Болградська ЦРЛ» створено службу з охорони праці (дата створення не зазначена, а.с.34), яка представлена інженером з охорони праці. А, Наказом №86-А Генерального директора КНП «Болградська ЦРЛ» від 30.11.2021р. - введено в дію посадову інструкцію інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ», з якою інженер з охорони праці [PERSON] відмовилася ознайомлюватися - через що їй примірник цього Наказу та «Інструкції» було надіслано поштою на 5арк., які вона отримала 07.12.2021р. Крім того, представник відповідача письмово пояснює, що в позивача [PERSON] були змінені умови праці без порушення чинного законодавства - скоротився робочий день, і, відповідно, скоротилася оплата за неповний робочий день - пропорційно відпрацьованим годинам - у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, а не переведення на іншу роботу на підставі ст.235 КЗПП України, як вказано у позові. Також у відзиві зазначається, що позивачці було завчасно, як то передбачено чинним законодавством (ч.3ст.32 КЗПП України), повідомлено про переведення її на 0,75 ставки на неповний робочий день відповідно до Наказу відповідача №86 від 30.07 2021р. (а.с.55), але [PERSON] відмовилася поставити свій підпис про ознайомлення з цим Наказом, про що 03.08.2021р. було складено відповідний Акт (а.с.57). У відповіді на відзив (а.с.81-84 та 205-206) позивачка, підтримавши свої позовні уточнені вимоги, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, та просить відновити її порушене право на працю та її умови, гарантовані ст.43 Конституції України, посилаючись на підстави, викладені у позові та вважаючи, що суд не може брати до уваги відзив на позов відповідача, оскільки він наданий суду з пропуском передбаченого законодавством строку на це, а їй, позивачу, копія відзиву взагалі направлена була без додатків, які направлені були судом на її електронну пошту після письмових її зауважень на це - лише 04.01.2022р. Також позивач у відповіді на відзив звертає увагу суду на те, що п.п.1.2 та 1.4 «Типового положення про службу охорони праці» визначено, що основним критерієм створення служби охорони праці є чисельність працівників підприємства - мінімум якої встановлений у 50 осіб, проте чисельність працівників відповідача становить 347 осіб, що перевищує рекомендований Законом мінімум у сім разів, тому навантаження в інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» є достатнім для повної ставки. Позивачка у відповіді на відзив (а.с.81-84) зазначає, що підставою для Наказу №86 від 30.07.2021р. про виведення 0,25 ставки інженера з охорони праці зі штатного розкладу - послужили Накази від 26.07.2021р. за №80 «Про затвердження структури ліжкового фонду КРП «Болградська ЦРЛ» та за №81 «Про припинення діяльності неврологічного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» шляхом приєднання до терапевтичного відділення…», однак ці обидва накази були скасовані, не зазначаючи яким правовим актом. Крім того, стверджує позивачка, жодних змін в організації виробництва та праці не відбулося щодо її посади, оскільки не було таких змін в адміністративно-управлінському підрозділі жодним наказом, адже до господарської служби, на її думку, її посаду інженера з охорони праці віднесено помилково, проте не зазначає, яким саме нормативно-правовим актом посади в КРН «Болградська ЦРЛ» віднесені до відповідних служб та підрозділів. Крім того, позивач у відповіді на відзив вважає, що відповідач не здійснював жодних змін в організації виробництва та праці відповідно до роз`яснень ВСУ у п.п.10 та 31 Постанови №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно яких «…зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій, тощо», та «…Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП, в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та |за умови|, що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше, ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці». У своїх письмових доповненнях від 31.03.2022р. (а.с.146) позивач звертає увагу суду на те, що вона, [PERSON] , була поновлена на роботі Наказом відповідача від 12.08.2021р., а Наказ відповідача про переведення інженера з охорони праці на 0,75 ставки був виданий до цього - 30.07.2021р., на що відповідач не мав права. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що ч.3ст.32 та п.1ст.40 КЗпП України змінами в організації виробництва і праці, окрім: ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, - є також скорочення чисельності та штату працівників, а Наказом відповідача №86 від 30.07.2021р. - внесені зміни до штатного розпису КНП «Болградьска ЦРЛ» - що є свідченням змін в організації виробництва і праці, а також запроваджено зміни істотних умов праці посади позивача при провадженні роботи за тією ж спеціальністю Наказом відповідача №91-К від 04.10.2021р., що відповідає ст.32 КЗпП України. Також у своїх запереченнях представник відповідача звертає увагу суду на те, що прикладом низького навантаження служби з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» є відомості вхідного та вихідного листування за період з 03.08 до 04.10.2021р., згідно якого позивачці, як посадовій особі, відповідачем передано лише один документ, що стосується охорони праці, та позивачем підготовлено лише три вихідних документи. Жодного іншого документу позивач за цей період не оформила, а саме: не підготувала план роботи за своєю посадою, графіки обстежені відповідно до вимогп.5.1 «Типового положення роботи інженера з охорони праці», до дня надання суду Заперечень - до 18.01.2022 (а.с.109) - позивачем не підготовлено плану роботи та графіку обстежень на 2022рік. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 233 КЗпП України визначає, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або мав дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позов датовано 05.11.2021р., позивач вважає свої права порушеними відповідачем Наказом від 04.10.2021р., тому суд вважає, що позивач до суду звернувся у передбачені чинним законодавством строки. Крім того, кодекс законів про працю України встановлює також категорію спорів, з позовом про вирішення яких працівник може звернутися до суду без обмеження будь-яким строком - це спори про стягнення належної працівнику заробітної плати. Оскільки позивачем заявлено вимоги фактично про порушення її права на оплату праці, її звернення до суду з даним позовом не можна вважати таким, що має строк позовної давності. Щодо обґрунтованості предмету та підстав вимог позову, суд встановив наступне. З моменту проголошення незалежності в Україні поступово формується новий підхід до права на працю. На відміну від принципу загальності праці в радянські часи, Конституція та Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) звільнені від імперативних положень про обов`язок працювати та про те, що „ухилення від праці несумісне з принципами соціалістичного суспільства". Зі змісту статей 1 та 4 Закону України „Про зайнятість населення" можна зробити висновок, що громадянину належить виключне право розпоряджатися своїми здібностями до праці. Більш того, ст. 43 Конституції та ст. 1 Закону України „Про зайнятість населення" забороняють примусову працю. Відповідно до ст. 1 Конвенції МОП №105 „Про скасування примусової праці" 1957 р. (ратифікована Україною 14 грудня 2000р.) кожний член Міжнародної організації праці, який ратифікує цю Конвенцію, зобов`язується скасувати примусову або обов`язкову працю і не вдаватися до будь-якої її форми: а) як засобу політичного впливу чи виховання або як засобу покарання за наявність чи за висловлювання політичних поглядів, чи ідеологічних переконань, протилежних усталеній політичній, соціальній, чи економічній системі; б) як метод мобілізації і використання робочої сили для потреб економічного розвитку; в) як засіб підтримання трудової дисципліни; г) як засіб покарання за участь у страйках; д) як захід дискримінації за ознаками расової, соціальної і національної приналежності чи віросповідання. Закон України „Про зайнятість населення" містить виключно важливе положення про те, що добровільна незайнятість громадян не є підставою для притягнення їх до адміністративної або кримінальної відповідальності. Недоліком трудового законодавства України є відсутність визначення примусової праці. Однак воно міститься в міжнародних актах. Зокрема, у ч. 1 ст. 2 Конвенції МОП №29 „Про примусову чи обов`язкову працю" 1930 р. (ратифікована Україною 10 серпня 1956 р.) визначено, що примусова або обов`язкова праця означає будь-яку роботу чи службу, що її вимагають від якої-небудь особи під загрозою якогось покарання і для якої ця особа не запропонувала добровільно своїх послуг. Правова характеристика примусової праці полягає в тому, що це праця, яка виконується не добровільно, а під впливом можливості застосування покарання. Однак термін „примусова чи обов`язкова праця" в розумінні Конвенції МОП „Про примусову чи обов`язкову працю" не включає в себе: а) будь-яку роботу чи службу, що її вимагають на підставі законів про обов`язкову військову службу і застосовують для робіт суто воєнного характеру; б) будь-яку роботу чи службу, що є частиною звичайних громадянських обов`язків громадян повністю самоврядної країни; в) будь-яку роботу чи службу, що її вимагають від якої-небудь особи внаслідок вироку, винесеного рішенням судового органу, за умови, що ця робота чи служба виконуватиметься під наглядом і контролем державних властей і що зазначена особа не буде віддана або передана в розпорядження приватних осіб, компаній чи товариств; тощо. У позові [PERSON] не йдеться про примус її відповідачем до праці, на яку вона не надавала згоду, а саме про відмову у доступі до реалізації права на працю, на яку позивачка розраховувала, зокрема, щодо роботи повний робочий час і, у зв`язку з цим - на відповідну оплату праці, а саме тому вважає своє право порушене, оскільки, після поновлення її на роботі за рішенням суду на посаді інженера з охорони праці, її в цей же день було попереджено про зміну істотних умов роботи за цією посадою, що, вважає позивачка, керівництво відповідача здійснило усупереч чинного законодавства, тобто, незаконно, і що вплинуло на її права. Частиною 3 статті 32 КЗпП України регламентовано, що «у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці». А статтею 33 КЗпП України регламентовано, що допускається «тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором», але лише за його згодою. Частиною 4 статті 32 КЗпП України регламентовано, що в разі, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. З наданих суду відповідачем доказів вбачається, що випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, запис про реєстрацію КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради Одеської області внесено 30.03.2021р., ідентифікаційний код юридичної особи - 01998710, місцезнаходження - 68702, Одеська область, м.Болград, вул.Ізмаїльська, буд.71,75, керівником є Дішлі В.В., органом управління - генеральний директор, основний вид діяльності - 86.10. - діяльність лікарняних закладів представником та підписантом - [PERSON] (а.с.37). Згідно статуту КНП «Болградська ЦРЛ», затвердженого 02.02.2021р. Болградським міським головою (далі - Статут), він розроблений відповідно до ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про захист персональних даних» і є документом, що регламентує діяльність відповідача як юридичної особи, яка є юридичною особою публічного права - лікарняним закладом охорони здоров`я, комунальним, некомерційним, бере участь у виконанні державних, регіональних та місцевих програм у сфері охорони здоров`я. Відповідно до Статуту, його п.7, - Генеральний директор Підприємства - …здійснює поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством, діє без довіреності від імені підприємства, несе відповідальність за формування та виконання фінансового плану Підприємства, у межах своєї компетенції видає Накази, ухвалює рішення про прийняття на роботу та звільнення працівників, забезпечує укладення колективного договору, тощо, згідно п.п.8.4. визначає штатну чисельність підприємства на власний розсуд на підставі фінансового плану з урахуванням існуючої структури стаціонарних лікарняних ліжок та необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги… п.9 Сатуту зазначено, що працівники підприємства мають право брати участь в управлінні Підприємством через загальні збори та профспілки, тощо, а п.9.5. - що трудові та соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією Підприємства регулюються колективним договором; п.п.9.9. визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, тощо, - встановлюються колективним договором з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевою Угодою, мінімальна заробітна плата працівника не може бути нижчою, ніж така, що встановлена законодавством.. зміни та доповнення до Статуту - вносяться за рішенням Засновника шляхом викладення Статуту в новій редакції (п.п.12.1.). Колективний договір між КНМ «Болградська ЦРЛ» та профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації КНП «Болградська ЦРЛ» був схвалений Конференцією Первинної профспілкової організації КНП «Болградська ЦРЛ» 30.07.2020р. (а.с.101-104), згідно якого Первинна профспілкова організація має здійснювати громадський контроль за виконанням Роботодавцем законодавства про працю (п.п.2.2.4.), брати участь у розробці проекту колективного договору на новий строк, змін та доповнень до нього…(п.п.2.2.5.), сприяти упередженню виникнення трудових конфліктів та брати участь в їх розв`язанні (п.п.2.2.6.), ініціювати консультації з роботодавцем з питань запобігання порушень трудового законодавства (п.п.2.2.7.), а сторони - забезпечити умови для ефективної роботи Комісії з трудових спорів (п.п.2.3.5.), тощо. Судом встановлено у хронологічному порядку наступні обставини, що мають значення для ухвалення судом рішення за даним позовом на підставі наданих доказів. 1. Позивачка у відповіді на відзив (а.с.81-84) зазначає, що підставою для Наказу №86 від 30.07.2021р. про виведення 0,25 ставки інженера з охорони праці зі штатного розкладу - послужили Накази за №80 «Про затвердження структури ліжкового фонду КРП «Болградська ЦРЛ» від 26.07.2021р. та за №81 «Про припинення діяльності неврологічного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» шляхом приєднання до терапевтичного відділення…», однак ці обидва накази були скасовані, не зазначаючи яким правовим актом. 2. 26.07.2021р. Наказом №80 КНП «Болградська ЦРЛ» - його копія - була надана як позивачем так і представником відповідача, - він «Про затвердження структури ліжкового фонду КРП «Болградська ЦРЛ», а з його тексту вбачається реорганізація діяльності відповідача шляхом зміни структури ліжкового фонду (а.с.85-86, 112-113). 3. 26.07.2021р. Наказом №81 КНП «Болградська ЦРЛ», копія якого надана представником відповідача (а.с.114), - припинено з 01.08.2021р. діяльність неврологічного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» на підставі Наказу №80 від 26.07.2021р. (а.с.114). 4. 30.07.2021р. Наказом №86 КНП «Болградська ЦРЛ» «Про зміну до штатного розпису КНП «Болградська ЦРЛ» з 01.08.2021р. (а.с.55), - до штатного розпису КНП «Болградська ЦРЛ» з 01.08.2021р. Генеральним директором наказано внести зміни в частині посади інженера з охорони праці - виведено 0,25ставки зі штатного розпису, тобто, фактично, - обсяг роботи цієї посади зменшено до 0,75 ставки. 5. 03.08.2021р. Наказом №69-К «Про поновлення на роботі [PERSON] »,

Outcome: approved