Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що наказом Львівського національного університету імені Івана Франка, її було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, внаслідок відсутності щеплення проти COVID-19. Вказане відсторонення вважає незаконним, оскільки щеплення не віднесено до переліку обов`язкових, згідно Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Крім того, відповідач не створив належних та чітко регламентованих законодавством умов для проведення позивачем щеплення проти COVID-19. Вказала, що усі без винятку профілактичні щеплення проводяться виключно після здійснення медичного огляду особи лікарем для встановлення наявності або відсутності медичних протипоказань до конкретного щеплення. Для забезпечення можливості проведення щеплення проти COVID-19, роботодавець мав би видати відповідний внутрішній розпорядчий документ, яким направити позивача у робочий час та зі збереженням за ним цього дня середнього заробітку до медичного закладу для проходження медичного огляду. Натомість, відповідачем не було виконано даної законодавчої вимоги. Посилаючись на порушення норм чинного законодавства, закріплених Конституцією прав та обов`язків, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення від роботи та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час незаконного відсторонення від роботи. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 28 березня 2022 року, до початку розгляду справи по суті, представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог. З урахуванням змінених позовних вимог просить суд: -визнати незаконним та скасувати наказ Львівського національного університету імені Івана Франка № 4575 від 08.11.2021 р. в частині відсторонення [PERSON] від роботи; -зобов`язати Львівський національний університет імені Івана Франка нарахувати з дотриманням вимог законодавства та виплатити [PERSON] заробітну плату, яка була їй незаконно ненарахована та не виплачена за період з 08 листопада 2021 року до 01 березня 2022 року та допустити негайне виконання в цій частині судового рішення. Крім того, 31 березня 2022 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення кола відповідачів, яка відповідно до положень ст. 51 ЦПК України була прийнята судом. З числа відповідачів, судом було виключено [PERSON] . Позиція сторін по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили такий задовільнити. [PERSON] додатково зазначила, що не довіряє вакцині, яку застосовують при боротьбі з гострою респіраторною хворобою COVID-19, оскільки хвилюється за стан свого здоров`я після щеплення. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, та зазначив наступне. Щодо правового регулювання відсторонення невакцинованих працівників. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Згідно з Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим МОЗ України від 04 жовтня 2021 року №2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої та іншої освіти. Тому, працівники, які не мають щеплення від COVID-19 станом на 08 листопада 2021 року повинні бути відсторонені від роботи без збереження заробітної плати до того моменту, поки вони не отримають щеплення від COVID-19. Окрім осіб, які мають протипоказання проти вакцинації та особи, які надали медичний висновок, виданий закладом охорони здоров`я. Вказав, що університет видавши оспорюваний наказ застосував відсторонення від роботи, оскільки це прямо передбачено на рівні законодавства, оскільки бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, згідно з статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Порушення правил щодо карантину людей», яка визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Щодо порушення норм Конституції України. Посилаючись на норми ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», вказав, що профілактичні щеплення є одним з засобів реалізації протиепідемічних заходів, спрямованих на забезпечення санітарного благополуччя населення з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, а вказані нормативні акти, є формою реалізації норм Конституції України у сфері охорони здоров`я. Щодо порушення норм міжнародно-правових актів. Відсторонення від роботи працівника, який не бажає пройти обов`язкове щеплення, не може вважатися дискримінаційним заходом, оскільки таке відсторонення є прямим наслідком вільного волевиявлення самого працівника, який через власні переконання свідомо не бажає виконати необхідні умови для продовження роботи за його посадою. Відсторонення від роботи може бути припинено негайно - після усунення працівником підстав, які зумовили таке відсторонення. Тобто, - це є вимушеним, превентивним, захисним заходом, спрямованим на забезпечення захисту життя і здоров`я дітей та працівників від потенційної небезпеки зараження гострою респіраторною хворобою COVID-19. Більше того, в законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати. Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Вказав, що в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Щодо порушення норм національного законодавства. Вказав, що у наказі ректора університету "Про відсторонення від роботи" №4575 від 08.11.2021 року жодним чином не порушені вимоги законодавства. В наказі зазначені підстави, передбачені ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року №1646-111, постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Всі працівники філологічного факультету були повідомлені про необхідність вакцинації та відсторонення невакцинованих працівників або працівників, які не надали інші підтверджувальні документи, визначені законодавством. Крім того, позивач була ознайомлена із наказами ректора Університету № 0-123, 0-124 "Про відсторонення працівників" університету у зв`язку із введенням заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусних хвороби (covid-19) від 28.10.2021, про що свідчить її підпис. Крім того, наказом ректора №232 від 25 січня 2022 року, на час дії медичного висновку, наданого позивачем про наявність протипоказань для щеплення, її було допущено до роботи з 14 січня 2022 року. Посилаючись на постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої SARS-CoV-2», наказ МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», -вказав що відсторонення позивача від роботи є законним, а відтак позов безпідставним. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно даних трудової книжки, позивача, 20 серпня 2012 року [PERSON] було прийнято на посаду старшого лаборанта кафедри російської філології філологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка. 01 червня 2017 року позивача було переведено на посаду старшого лаборанта кафедри сходознавства ім. професора Я. Дашкевича філологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка. 08 листопада 2021 року, наказом №4575, ректор Львівського національного університету імені Івана Франка,

Outcome: approved