Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

29 грудня 2021 року заявник звернувся до суду та просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є дружиною заявника, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті дружини, але не може оформити належним чином право на спадщину, оскільки є розбіжності в написанні прізвища дружини в її документах, а тому державний нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Заявник до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався відповідно до чинного законодавства. Надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Заінтересована особа - [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався відповідно до чинного законодавства. Надав заяву якою просить заяву задовольнити та справу розглянути без його участі. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги цієї заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заінтересованої особи по справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.03.1978 року виданим Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис № 4 (а.с.6) заявник [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 01 березня 1978 року уклали шлюб, після чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » російською. [INFO] від цього шлюбу народилася дитина [PERSON] , про що Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області було видано свідоцтво серії [NUMBER] на підставі актового запису № 37 (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 573 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2.73 га у межах згідно з планом, розташовану на території Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області, що належала померлій на підставі державного акту серії ЯЕ № 655333, виданого 01.09.2007 року на підставі Розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 03.11.2006 року № 708/А-2006 (а.с.9). Згідно цього державного акту [PERSON] проживає (зареєстрована) за адресою: [ADDRESS] . З повідомлення Арцизької державної нотаріальної контори № 89/01-16 від 17.02.2022 року та з копії спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулися її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.53-72). Втім, заявнику [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом не було видано, оскільки в наданих ним документах є розбіжності, а саме: -у свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданому Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області 18.06.2015 року, власне ім`я померлої вказане як « [PERSON] »; - у копії свідоцтва про укладення шлюбу 01.03.1978 року, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] ), актовий запис складено 01 березня 1978 року під № 4, виданого Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області, власне ім`я спадкоємця вказане як « [PERSON] », а власне ім`я спадкодавця вказане як « [PERSON] »; - згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00026590578, сформованого 06.06.2020 року [PERSON] , актовий запис № 00043121780 від 13.06.2011 року, в графі відомості про наречену прізвище після реєстрації шлюбу вказано - « [PERSON] », в графі відомості про нареченого прізвище до реєстрації шлюбу та прізвище після реєстрації шлюбу вказано - « [PERSON] » (а.с.20-21). Згідно довідки наданої Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області за № 1288 від 04.11.2019 року, громадянка [PERSON] , 1954 року народження, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28 лютого 1980 року по день смерті [INFO] (а.с.12). З довідки № 547 наданої Олександрівською сільською радою від 04.11.2019 року, вбачається, що на момент смерті [PERSON] , - [INFO] , у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані її чоловік [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно Форми 1 (Заяви про видачу паспорту) на ім`я [PERSON] , 1954 року народження вбачається, що вона 12.07.2002 року отримувала паспорт серії [NUMBER] в Болградському РВ УМВС України в Одеській області, де в графі «Прізвище ім`я та по батькові» значиться російською: « [PERSON] », місце проживання: « [ADDRESS] ». Одружена російською « [PERSON] », у Олександрівській сільській раді Болградського району Одеської області 01 березня 1978 року, актовий запис № 4. Попередній паспорт видавався 27.04.1978 року зразку СРСР серії [NUMBER] (а.с.38). Судом було досліджено копії особового рахунку з по господарських книг Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області за період з 1991 року по 2000 рік на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з яких вбачається, що: російською - [PERSON] , [INFO] (сын главы домовладения) та [PERSON] [INFO] (невестка) проживали за вказаною адресою спільно, тобто є чоловіком та дружиною (а.с.43-45). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку можливість та черговість прийняття спадщини. При цьому суд враховує факт визнання заінтересованою стороною по справі заявлених вимог, оскільки згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. При розгляді даної справи предмет доказування доведений заявником відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку в їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] є дружиною заявника [PERSON] , [INFO] , що є необхідним заявнику для оформлення спадкових прав, відтак, вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved