Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

26.07.2021 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до Луцької міської ради неодноразово звертались громадяни, які проживають за адресою: [ADDRESS] щодо вирішення питання щодо квартири [ADDRESS] . У своїх усних та письмових зверненнях вони стверджували, що протягом орієнтовно 20 років у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає. Вказана квартира перебуває у незадовільному технічному стані (відсутні всі комунальні вигоди) і на цей час не може бути використовувана під житло. Квартира [ADDRESS] має спільну стіну з квартирою [ADDRESS] , а відтак спричиняє незручності для проживання в цій квартирі (промерзання стін, цвіль, щурі і інше). Після отримання зазначеної інформації Луцькою міською радою вжито ряд заходів щодо перевірки зазначених фактів, зокрема, встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1973 р.н., [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1994 р.н. Позивач зазначає, що квартира [ADDRESS] , належить до міської комунальної власності (не приватизована). Разом з тим, зазначена квартира перебуває в незадовільному санітарно-технічному стані. Системи надання комунальних послуг відключені. Речі домашнього вжитку відсутні. Квартира захаращена сміттям. За інформацією наданою мешканцями квартири [ADDRESS] , зареєстровані на цей час особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1994 р.н.), протягом багатьох років в квартирі не проживають. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позовну заяву відповідачі не подавали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.10.2020 посадовими особами департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради проведено обстеження квартири [ADDRESS] . Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] вбачається, що комісією встановлено наступне: двокімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею 26,6 кв.м., загальною - 42,8 кв.м. належить до міської комунальної власності (не приватизована). Будинок на [ADDRESS] , одноповерховий, двоквартирний (квартира [ADDRESS] приватизована). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1973 р.н., [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1994 р.н. До 21.02.2019 проживав та був зареєстрований [PERSON] , 1962 р.н., який у зв`язку зі смертю знятий з реєстраційного обліку. На час проведення обстеження квартира була закрита. Ключ від квартири [ADDRESS] надала власник квартири [ADDRESS] [PERSON] (ключ залишився після смерті [PERSON] 1962 р.н.). Також, вказаним актом встановлено, що квартира [ADDRESS] , перебуває в незадовільному санітарно-технічному стані. Системи надання комунальних послуг відключені. Речі домашнього вжитку відсутні. Квартира захаращена сміттям. За інформацією наданою мешканцями квартири [ADDRESS] , зареєстровані на цей час особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1994 р.н.), протягом багатьох років в квартирі не проживають. 03.02.2021 року та 17.06.2021 року проведено повторні обстеження зазначеної квартири, згідно актів обстеження квартири вбачається, що будь-які зміни з часу попереднього обстеження відсутні. Разом з тим, у листі Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області 23.12.2019 №3/5755 зазначається, що в ході перевірки, при опитуванні сусідів, які мешкають поруч з кв. [ADDRESS] , гр. [PERSON] та [PERSON] , останні повідомили, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за даною адресою не проживають протягом багатьох років. Під час проведення перевірки встановити фактичне місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не виявилось можливим. Згідно листа Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17.02.2021 №501/2.1-06-118 відсутні актові записи про смерть щодо громадян [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Департамент державної реєстрації у своїй відповіді від 28.05.2021 №33-10/166 вказує на те, що в реєстрі Луцької міської територіальної громади наявні такі відомості щодо реєстрації місця проживання осіб в будинку [ADDRESS] вказаного будинку зареєстроване місце проживання 3-ьох осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно статті 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений в праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом. Житлові права охороняються законом за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних громадських організацій. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в раз спору - судом. Особи, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а саме відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більше шести місяців без поважних причин відсутні за місцем реєстрації, із заявою про продовження строків тимчасової відсутності до міської ради не зверталися, тому можна вважати, що відповідачі втратили право на користування вищевказаною квартирою. Доказів іншого надано не було. Разом з тим, виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в поєднанні з нормами ст.ст.1, 6, 9, 61 Житлового кодексу УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається у разі тимчасової відсутності. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 роз`яснив, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення. Отже, сама по собі реєстрація відповідачів не свідчить про безспірне право користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою. Відповідно до п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, створення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення договору на невизначений строк тощо). Отже, на основі вищевикладеного та відповідно до аналізу норм чинного житлового та цивільного законодавства, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення зберігається за наймачем, або членами його сім`ї протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Стаття 72 Житлового кодексу УРСР визначає, що в судовому порядку проводиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved