Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири та зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач проживає поверхом вище у квартирі № [NUMBER] того ж будинку. 09.09.2017 року його квартиру було затоплено, внаслідок чого йому було завдано шкоди, яку відповідач [PERSON] зобов`язана була відшкодування відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 12.06.2018 року. Разом із тим 16.02.2018 року відповідач [PERSON] повторно допустила затоплення його квартири. Відповідно до висновку експертного дослідження № 364/5 від 05.07.2018 року вартість відновлювального ремонту квартири для ліквідації наслідків залиття квартири становить 7944 грн. Крім того, ним було сплачено витрати на проведення експертизи у розмірі 1200 грн. Проте, як вказує [PERSON] , відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає. Позивач також зауважує, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях щодо повторного пошкодження майна та неможливості звичного користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. За таких обставин позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 9144 грн. завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., а також судовий збір. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зменшила позовні вимоги та з урахуванням проведеної судової будівельно-технічної експертизи просила стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 2012 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., а також судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 106496664 від 206.12.20172.11.2020 року, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Судом також встановлено, що належна відповідачу кв. [ADDRESS] розташована безпосередньо над квартирою № [NUMBER] , яка належить позивачу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 (із наступними змінами), власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Тобто, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі [ADDRESS] , несе безпосередньо власник квартири - [PERSON] , яка зобов`язана була контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог ст. 13 ЦК України. З акту, складеного 20.02.2018 року затвердженого головою правління ОСББ» «Надія Луцьк» Давидюком Г.Г. вбачається, що 16.02.2018 року за адресою [ADDRESS] трапилось залиття стелі кухні та коридору загальною площею 1 кв.м., стін вищевказаних приміщень загальною площею 2 кв.м., підлоги (ламінат) загальною площею 3 кв.м., та електрообладнання (лампи освітлення кухні та коридору). Причиною залиття є пошкодження трубопроводу подачі гарячої води на виході котла автономного опалення у квартирі № [NUMBER] (а.с. 10). Суд зауважує, що відповідач [PERSON] та її представник не заперечили факту допущення затоплення, а тому дійшов висновку, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу [PERSON] затопленням належної йому квартири, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежною експлуатацією обладнання автономного опалення в належній відповідачу квартирі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Отже, судом встановлено, що між винними діями відповідача [PERSON] та заподіяною позивачу шкодою є причинно-наслідковий зв`язок. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Одночасно з цим, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.06.2021 року № 8205 прогнозна вартість відновлювального ремонту для ліквідації наслідків залиття квартири [ADDRESS] , що мало місце 16.02.2018 року з врахуванням вартості відновлювального ремонту вищевказаної квартири від залиття 09.09.2017 року (без врахування аналогічних пошкоджень по двом затопленням) становить 2012 грн. Отже, враховуючи відповідну реальну вартість на момент розгляду справи виконання робіт, необхідних для відновлення пошкоджених частин квартири, а також ту обставину, що шкода, заподіяна позивачу, сталась з вини відповідача та враховуючи докази по справі, суд знаходить позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підставними, та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 2012 грн. Крім того, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд враховує, що з вини відповідача було пошкоджено майно, яке належить позивачу, що безперечно призвело до порушення його звичайного життєвого стану, і призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, а отже є підстави для захисту його порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди. З врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 850 грн. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути пропорційно документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., а також судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial