Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 20.09.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки та конфлікти в сім`ї, що також негативно впливає на виховання та психічний стан дитини. З червня 2021 року проживають окремо, з цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Враховуючи наведене, позивач просила розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрований 20.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №145. Ухвалою суду від 05.01.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 30.09.2021 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає та просила їх задовольнити, шлюб розірвати. Також просила після розірвання шлюбу повернути дівоче прізвище « [PERSON] » Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 20.09.2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №145; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб а.с. 10). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 12). Як вказала позивач, а відповідач визнала, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки та конфлікти в сім`ї, що також негативно впливає на виховання та психічний стан дитини. З червня 2021 року проживають окремо, з цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 454 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved