Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був виданий протиправно. З наведених вище мотивів та підстав просить суд: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який виданий 19 жовтня 2021 року №8460; 2) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на користь позивача 25 700,00 грн., як безпідставно набуте майно; 3) зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повернути стягненні 2 570,00 грн. виконавчого збору та 169,00 грн. витрат виконавчого провадження. Позивач у судове засідання не прибув. Відповідачі відзиву на позов не подали, в судове засідання не прибули. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи, але не подали відзиву на позов та не прибули у судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа своєї позиції стосовно позову не надала, в судове засідання не прибула. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем був виданий виконавчий напис, в якому пропонується стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість, що виникла за кредитним договором від 08 квітня 2021 року №210408-37603-2. У виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 15 травня 2021 року по 24 вересня 2021 у загальному розмірі 25 000,00 грн., з яких: 1) 5 000,000 грн. прострочена заборгованість; 2) 20 000,00 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, стягнуто 700,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису Цей виконавчий напис був зареєстрований в реєстрі за №8460 (а.с.15). Надаючи правову оцінку спірному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає таке. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Одночасно, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: «п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З цього слідує, що станом на день видання виконавчого напису - 19 жовтня 2021 року втратив чинність нормативно-правовий акт, який дозволяв нотаріусам видавати виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а отже оскаржуваний виконавчий напис є незаконним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-1 на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 25 700,00 грн. суд зазначає, що дійсно згідно з випискою з карткового рахунку позивача з нього було стягнуто всього 28 439,00 грн., з яких 25 700,00 грн. - безпосередньо сума заборгованості за виконавчим листом, 2 570,00 грн. - виконавчий збір, 169,00 грн. - витрати виконавчого провадження (а.с.19). У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 зроблений правовий висновок, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. З огляду на вищевикладене, оскільки правова підстава згідно з якою ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» отримало грошові кошти у розмірі 25 700,00 грн. відпала, ці кошти слід стягнути з нього на користь позивача та задовольнити позовні вимоги в цій частині. У задоволенні позовних вимог про «зобов`язання Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повернути стягненні 2 570,00 грн. виконавчого збору та 169,00 грн. витрат виконавчого провадження» слід відмовити, оскільки ця юридична особа не заявлена як відповідач у справі, у зв`язку з чим суд не може вирішувати будь-який спір щодо неї. В цій частині суд вважає за необхідним також зазначити, що позивач не позбавлений можливості повернути виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в досудовому порядку відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а у разі бездіяльності державного виконавця - оскаржити її в порядку розділу VII ЦПК України. Крім того, слід відмовити у задоволенні позову в цілому до державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Оніщук Анастасії Ростиславівни, оскільки ця службова особа не є належним відповідачем за будь-якою з позовних вимог, а також безпосередньо не порушувала права та законні інтереси позивача. На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1 816,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial