Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КП «Цивільжитлобуд» про захист прав споживача шляхом визнання права власності на квартиру посилаючись на те, що 25 березня 2008 року між колективним підприємством «Цивільжитлобуд» та нею укладено договір відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» відповідно до умов якого останнє на безоплатній основі уступає набувачу свою несплачену частку в простому товаристві «Цивільжитлобуд-1», за яким закріплена квартира [ADDRESS] , а набувач, в особі [PERSON] набуває цю частку з метою отримання указаної квартири у власність. Згідно пункту 4 даного договору на момент його укладення [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснити внесок у просте товариство в сумі 529200 грн і додаткові внески в порядку визначеному Договором цього ж товариства. Згідно Витягу з договору товариства «Цивільжитлобуд-1» від 29.11.2006 року, орієнтовна вартість 1 м.кв. загальної житлової площі в житловому будинку для учасника - [PERSON] становить 5000 грн. Згідно затвердженого графіку платежів у пункті 2.5 Договору позивач зобов`язана була здійснити вклад учасником простого товариства у наступному порядку: до 09.04.2008 року - 250 000 грн.; до 01.11.2008 року - 93 067 грн; до 01.05.2009 року - 93 067 грн; до 01.12.2009 року - 93 067 грн. В подальшому, а саме 28 жовтня 2008 року між КП «Цивільжитлобуд» та [PERSON] було укладено договір дольової участі у будівництві багатоповерхового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме щодо будівництва квартири [NUMBER] , загальною договірною площею 79,96кв.м. Відповідно до указаного договору (п.1.1) [PERSON] доручила КП «Цивільжитлобуд» замовити та/або виконати за її рахунок комплекс робіт по будівництву квартири, які включають у себе будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні, проектні роботи, згідно технічних, економічних та інших характеристик, викладених в техніко-економічних обгрунтуваннях проекту будівництва, проектній документації. Згідно з п. 1.3. Договору попередній плановий термін здачі будинку в експлуатацію згідно договору - 2012 рік. [PERSON] відповідно до п. 2.1 Договору взяла на себе зобов`язання передати Підприємству грошові кошти в сумі 399 800 грн, при розрахунковій вартості будівництва 1 квадратного метра загальної площі квартири 5000 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, що остаточна загальна вартість будівництва квартири визначається після введення будинку в експлуатацію, яка на момент введення коригується шляхом розрахунку фактичної вартості будівництва одного квадратного метра загальної площі з урахуванням інфляції, змін до законодавчих актів, будівельних норм, змін цін на сировину, матеріали, енергоносії, послуги тарифи, тощо. У п. 3.1 договору визначено графік сплати вартості квартири [PERSON] та здійснено запис від руки про те, що у вартість оплати квартири переноситься розмір здійсненої оплати в сумі 343070 грн за квартиру по [ADDRESS] . Договір про дольову участь у будівництві квартири за указаною адресою припинено. Підприємство взяло на себе зобов`язання після прийняття будинку в експлуатацію передати громадянину документи необхідні для реєстрації права власності на квартиру. Згідно п. 5.2 Договору у квартирі повинно бути облаштоване газопостачання , стяжка підлоги, штукатурка, електропостачання. На виконання умов Договору [PERSON] здійснила оплату вартості квартири наступними платежами через філію «Відділення «Промінвестбанку» Хмельницький: Згідно квитанцій №33 від 26.03.2008 року у сумі 50 000 грн; №336 від 26.03.2008 року у сумі 50 000 грн.; №338 від 31.03.2008 року у сумі 50 000 грн.; №335 від 02.04.2008 року у сумі 50 000 грн.; о квитанції №333 від 03.04.2008 року у сумі 50 000 грн.; відділення №1 в м. Хмельницькому філії ПУМБ м. Львів: згідно квитанцій №1 від 27.10.2008 року у сумі 49 000 грн.; №3 від 27.10.2008 року у сумі 44070 грн.; а також через відділення ПАТ «Альфа-Банк»: №82-273К від 06.07.2015 року у сумі 41 500 грн.; згідно квитанції №82-513К від 15.07.2015 року у сумі 15 230грн. У призначенні платежів до укладання договору дольової участі у будівництві квартири по [ADDRESS] значився запис «»Дольова участь у будівництві квартири по [ADDRESS] згідно договору б\\н від 25.03.2008 року», а у подальшому - «Оплата дольової участі у будівництві квартири зг. Договору № б\\н від 28.10.2008 року [PERSON] ». Позивач вважає, що здійснила оплату вартості квартири за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 399800 грн., внаслідок чого у повному обсязі виконала зобов`язання з оплати вартості будівництва квартири. 17 липня 2019 року Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області видано сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії ХМ № 162191981224, згідно з яким будинок по [ADDRESS] прийнятим в експлуатацію, що підтверджується витягом із реєстру дозвільних документів, який є у відкритому доступі на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Враховуючи викладене, у зв`язку із введенням в експлуатацію будинку на думку позивача, вона має право на отримання у власність квартири, оскільки це передбачено умовами договору із КП «Цивільжитлобуд». 02 жовтня 2019 року КП «Цивільжитлобуд» на її адресу направило повідомлення про необхідність здійснення остаточного розрахунку за квартиру у сумі 94400 грн., однак розрахунку такої вартості на вимогу інвестора не надало. З метою належного оформлення свого майнового права на збудовану квартиру у введеному в експлуатацію будинку, у серпні 2019 року позивач звернулася до КП «Цивільжитлобуд» з вимогою надати перелік документів, необхідних для оформлення майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Однак КП «Цивільжитлобуд» майнові претензії позивача не визнало, а керівник даного підприємства [PERSON] заявляє про необхідність проведення додаткових доплат, без зазначення (обґрунтування) підстав. На вимогу [PERSON] щодо обгрунтування збільшення вартості квартири жодних пояснень не дає та погрожує тим, що особа у власність зазначену квартиру не отримає взагалі. 20 січня 2020 року КП «Цивільжитлобуд» здійснено інформування нотаріальної палати України а також територіального органу Міністерства юстиції України щодо заборони проведення реєстраційних дій із квартирами багатоквартирного будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] при оформленні права власності. Крім цього, у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради повторно подало Витяг з переліку осіб, які брали участь у фінансуванні будівництва 130-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими магазинами та офісами, нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , у якому відсутні відомості щодо учасників у фінансуванні будівництва, які не здійснили неправомірну доплату на вимогу КП «Цивільжитлобуд». Позивач зауважує, що договірна площа квартири [NUMBER] , будівництво якої здійснювалось КП «Цивільжитлобуд» становила 79,96 м.кв. однак, після проведення фактичних замірів та виготовлення технічного паспорта на вказану квартиру її площа становить 79,6 м2. З метою встановлення обгрунтованості вимог КП «Цивільжитлобу» щодо здійснення доплати при зменшенні фактичної площі квартири, а також при порушенні КП «Цивільжитлобуд» строків здачі будинку на 10 років, [PERSON] неодноразово у телефонному режимі зверталась до [PERSON] з вимогою надати документальне підтвердження та розрахунок вартості 1 м.кв. площі квартири, а також реквізитів для сплати коштів. [PERSON] реквізити КП «Цивільжитлобуд» для здійснення доплати не надає, мотивуючи це тим, що усі рахунки підприємства арештовані виконавчою службою внаслідок наявності виконавчих проваджень по стягненню коштів у примусовому порядку ДФС на суму приблизно 3 млн. грн, а тому кошти потрібно перераховувати за реквізитами, які [PERSON] буде надавати безпосередньо під час здійснення оплати. Внаслідок протиправних дій з боку КП «Цивільжитлобуд» позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання збудованої квартири та оформлення на неї прав власності у визначеному законом порядку. За таких обставин, позивачка вимушена звертатись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 13.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання в загальному провадженні. 07.04.2020 року до суду подано відзив на позовні вимоги у якому заперечується позов. Цього ж дня ухвалою суду закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися проте, направили до суду заяву, у якій підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити, розглянути справу без їх участі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання представника не направив та не повідомив суд про причину неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між колективним підприємством «Цивільжитлобуд» та нею укладено договір відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд -1» відповідно до умов якого останнє на безоплатній основі уступає набувачу свою несплачену частку в простому товаристві «Цивільжитлобуд-1», за яким закріплена квартира [ADDRESS] , а набувач, в особі [PERSON] набуває цю частку з метою отримання указаної квартири у власність. Згідно пункту 4 даного договору на момент його укладення [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснити внесок у Просте товариство в сумі 529 200 грн і додаткові внески в порядку визначеному Договором простого товариства. Даними витягу з договору простого товариства «Цивільжитлобуд - 1» від 29.11.2006 року підтведжується орієнтовна вартість 1 м.кв. загальної житлової площі в житловому будинку для учасника - [PERSON] становить 5000 грн. Відповідно до затвердженого графіку платежів у пункті 2.5 Договору позивач зобов`язана була здійснити вклад учасником простого товариства у наступному порядку: до 09.04.2008 року - 250 000 грн.; до 01.11.2008 року - 93 067 грн; до 01.05.2009 року - 93 067 грн; до 01.12.2009 року - 93 067 грн. В подальшому, а саме 28 жовтня 2008 року між КП «Цивільжитлобуд» та [PERSON] було укладено договір дольової участі у будівництві багатоповерхового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме щодо будівництва квартири [NUMBER] , загальною договірною площею 79,96 кв.м. Відповідно до указаного договору (п.1.1) [PERSON] доручила КП «Цивільжитлобуд» замовити та/або виконати за її рахунок комплекс робіт по будівництву квартири, які включають у себе будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні, проектні роботи, згідно технічних, економічних та інших характеристик, викладених в техніко-економічних обгрунтуваннях проекту будівництва, проектній документації. Згідно з п. 1.3. Договору попередній плановий термін здачі будинку в експлуатацію згідно договору - 2012 рік. Позивач відповідно до п. 2.1 Договору взяла на себе зобов`язання передати Підприємству грошові кошти в сумі 399800 грн, при розрахунковій вартості будівництва 1 квадратного метра загальної площі квартири 5000 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, що остаточна загальна вартість будівництва квартири визначається після введення будинку в експлуатацію, яка на момент введення коригується шляхом розрахунку фактичної вартості будівництва одного квадратного метра загальної площі з урахуванням інфляції, змін до законодавчих актів, будівельних норм, змін цін на сировину, матеріали, енергоносії, послуги тарифи, тощо. У п. 3.1 договору визначено графік сплати вартості квартири [PERSON] та здійснено запис від руки про те, що у вартість оплати квартири переноситься розмір здійсненої оплати в сумі 343070 грн за квартиру по [ADDRESS] . Договір про дольову участь у будівництві квартири за указаною адресою припинено. Підприємство взяло на себе зобов`язання після прийняття будинку в експлуатацію передати громадянину документи необхідні для реєстрації права власності на квартиру. Згідно п. 5.2 Договору у квартирі повинно бути облаштоване газопостачання, стяжка підлоги, штукатурка, електропостачання. На виконання умов Договору [PERSON] здійснила оплату вартості квартири наступними платежами через філію «Відділення «Промінвестбанку» Хмельницький: Згідно квитанцій №33 від 26.03.2008 року у сумі 50 000 грн; №336 від 26.03.2008 року у сумі 50 000 грн.; №338 від 31.03.2008 року у сумі 50 000 грн.; №335 від 02.04.2008 року у сумі 50 000 грн.; квитанції №333 від 03.04.2008 року у сумі 50 000 грн.; відділення №1 в м. Хмельницькому філії ПУМБ м. Львів: згідно квитанцій №1 від 27.10.2008 року у сумі 49 000 грн.; №3 від 27.10.2008 року у сумі 44070 грн.; а також через відділення ПАТ «Альфа-Банк»: №82-273К від 06.07.2015 року у сумі 41 500 грн.; згідно квитанції №82-513К від 15.07.2015 року у сумі 15 230грн. У призначенні платежів до укладання договору дольової участі у будівництві квартири по [ADDRESS] значився запис «»Дольова участь у будівництві квартири по [ADDRESS] згідно договору б\\н від 25.03.2008 року», а у подальшому - «Оплата дольової участі у будівництві квартири зг. Договору № б\\н від 28.10.2008 року [PERSON] ». Суд вважає, що позивач здійснила оплату вартості квартири за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 399800 грн. тобто у повному обсязі виконала зобов`язання з оплати вартості будівництва квартири. 17 липня 2019 року Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області видано сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії ХМ № 162191981224, згідно з яким будинок по [ADDRESS] вважається прийнятим в експлуатацію, що підтверджується витягом із реєстру дозвільних документів, який є у відкритому доступі на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Враховуючи викладене, у зв`язку із введенням в експлуатацію будинку суд вважає, що позивачка має право на отримання у власність квартири, оскільки це передбачено умовами договору із КП «Цивільжитлобуд». Зважаючи на викладене суд вважає, що позивачем виконано умови щодо плати грошових коштів на виконання доручення щодо організації замовлення та виконання за рахунок громадянина комплексу робіт по будівництву квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень статті 190 ЦК України майном, як особливим об`єктом, вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права і обов`язки є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 статті 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положеннями частини 3 статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цьогобудівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершенного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Отже, враховуючи те, що 17.07.2019 року багатоквартирний житловий будинок введено в експлуатацію, обгрунтовано горозрахунку фактичної вартості будівництва забудовником не зроблено [PERSON] отримала у власність квартиру в новозбудованому будинку, однак внаслідок неправомірних дій з боку КП «Цивільжитлобуд» позбавлена можливості у встановленому порядку таке право власності зареєструвати. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов`язання є його невикнання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Зважаючи на викладене суд вважає, що [PERSON] має право на отримання у власність квартири [ADDRESS] . Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати можливість особі отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що єдиним ефективним способом захисту прав та інтересів [PERSON] є визнання за нею права власності на оплачену квартиру у судовому порядку. Задоволення таких позовних вимог дозволить останній у встановленому порядку самостійно за собою зареєструвати право власності на квартиру. Вказана позиція підтверджується висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року (справа № 14-606 цс18) та від 20.03.2019 року (№14-392с19). [PERSON] повністю сплативши кошти за договором дольової участі у будівництві житла, стала власником прав на проінвестовану квартиру, а тому фактично отримала право власності на неї після введення будинку в експлуатацію. Такий спосіб захисту порушеного права на думку суду, повністю узгоджуються з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статей 6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справедливий судовий розгляд та право на ефективний засіб юридичного захисту). Позивач повністю виконала зобов`язання за договором фінансування будівництва новозбудованого майна, сплативши КП «Цивільжитлобуд» відповідні кошти за цим договором, 17.07.2019 року введено житловий будинок в експлуатацію, проте позивачу спірна квартира у власність не передана. Правильність вибору способу та необхідність його захисту шляхом визнання права власності у судовому порядку також підтверджено у постановах Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року (справа № 6-129цс14), де Верховний Суд України зазначав, що якщо відповідач не визнає та оспорює право позивача, який вимагає захисту шляхом визнання майнового права, то таке право може бути в судовому порядку захищене. Таке ж мотивування наведене у постанові від 10 лютого 2016 року № 6-2124цс15, в якій Верховний Суд України зазначив, що майнові права по суті можуть бути захищені, але лише в разі, якщо позивач доведе, що це право оспорюється або не визнається власником. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справах «ПайнВеліДевелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року (PineValleyDevelopmentsLtdandOthers v. Ireland), заява № 12742/87 та «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, заява № 25921/02 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «наявним майном», або коштами, уключаючи позови, для задоволення їх позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року (VonMaltzanandOthers v. Germany), заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим позивачем та представником надано достатньо доказів на підтвердження своїх вимог щодо порушення права власності на квартиру, зокрема неправомірності дій відповідача щодо перешкод в оформленні права власності на квартиру [ADDRESS] . Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини справи суд приходить до висновку про достатність підстав для визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , та вважає, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір у розмірі 3988 грн. слід стягнути з відповідача КП «Цивільжитлобуд» на користь держави.

Outcome: approved