Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю працівниками СКР Центрального ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області, а саме невнесенням не протязі більше трьох років постанови про порушення кримінальної справи по заяві про замах на вбивство журналістів - його та [PERSON] 02 жовтня 2010 року пострілом по вікну офісу, де вони працювали, невиконання постанов суду - про скасування незаконних постанов поліції про визнання протиправної бездіяльності прокуратури по прикриттю злочинів працівників міліції, в обґрунтування якого вказав, що не порушенням кримінальних справ, незаконним їх закриттям влада в особі прокуратури, поліції морально психологічно знищувала заявників, підділа їх в тому числі позивача дискримінації - примусила роками ходити по судах, переносити муку і душевні страждання, принизила його авторитет як в суспільстві, так і в сім`ї, на роботі. 28 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до Генерального прокурора України із заявою про злочин, де зазначив, що 02.10.2009 о 23 год. було здійснено замах на вбивство позивача та правозахисника [PERSON] довіреним силових відомств [PERSON] (алкоголіком та наркоманом), який вистрелив через шибку вікна приміщення (офісу) і випадково куля не зачіпила позивача, додав фотознімок сліду кулі в склі шибки вікна, зазначив мотиви замаху на його вбивство - помста за опубліковані в газету «Голос Громади» статті «Новітні репресії теперішнього режиму». Разом із тим постанова про порушення кримінальної справи не була винесена, а протягом трьох років виносились постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, кримінальна справа так і не була порушена. 14 квітня 2012 позивач разом із [PERSON] звернулись із листом-заявою до Президена України щоб терміново зняти з роботи з посади прокурора Хмельницької області [PERSON] за прикриття замаху на вбивство позивача та [PERSON] , яке мало місце 02.10.2009, проте 15 травня 2012 біля бібліотеки Островського в м. Хмельницькому позивача побив невідомий, а 22 травня 2012 біля обласної лікарні в м. Хмельницького невідомий наніс до двадцяти ударів каменем по голові, тілу [PERSON] , від яких він помер в міській лікарні. Відомості щодо вказаних подій не внесено до ЄРДР, поліція не виконала постанову суду від 25.12.2012 про скасування постанови т.в.о. начальника СКР ЦВМ Хмельницького МВ Попова С.В. від 18.08.2012 як незаконної про відмову в порушенні кримінальної справи. В обґрунтування завданої моральної шкоди, позивач зазначив, що незаконні на думку позивача дії поліції вчиняли проти позивача - як журналіста, активіста за публікації статті в газеті, за подання заяв Генеральному прокурору, президентам про злочини керівництва держави, генеральної прокуратури, СБУ, розкрадання держави, переслідування шляхом незаконних арештів, фабрикування кримінальних справ, побиття, вказані дії поліція здійснювала тривалий період протягом трьох років, а тому просить стягнути з державного бюджету на свою користь 1 000 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю на протязі років шляхом навмисного не порушення кримінальної справи по заяві про злочин, замах на вбивство двох осіб - журналістів, правозахисників [PERSON] , [PERSON] , яке мало місце 02.10.2009, винесення роками незаконних постанов про відмову у порушенні кримінальної справи, навмисному невиконанні постанов Хмельницького міськрайонного суду та окремої ухвали Апеляційного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 30.11.2018 відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 04.07.2021 за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ліквідаційну комісію Управління МВС України в Хмельницькій області. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позов, де зазначив, що ані ГУНП в Хмельницькій області, ані його працівники будь-яких дій відносно позивача не вчиняло. Так, 02.07.2015 прийнято Закон України «Про національну поліцію», відповідно до якого передбачено, що з 07.11.2015 Закону України «Про міліцію» втрачає чинність. З цієї дати на території України функції з охорони правопорядку покладаються на Національну поліції України, що за своїм статусом є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію», а тому оскільки відповідач будь-яких дій відносно позивача не вчиняв, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, просить в позові відмовити. Представник Головного управління Державної казначейської служби подав клопотання про розгляд справі за відсутності представника, а також відзив на позов, де зазначено, що позивач жодним чином не довів та не обґрунтував яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган Казначейства завдав останньому, то у чому полягала протиправність його діяння як відповідача. Жодним законодавчим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби за дії інших юридичних осіб та Держави Україна в цілому, Головне управління Казначейства не перебувало із позивачем у цивільно-правових відносинах, а тому не завдавало і не могло завдати останньому шкоди чи будь-яких інших втрат, отже позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими, у зв`язку з чим просить в позові відмовити в повному обсязі. Представник відповідача ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] звернувся в жовтні 2009 року із заявою про порушення кримінальної справи по факту замаху на вбивство позивача та правозахисника [PERSON] , який мав місце 02.10.2009 о 23 год. шляхом пострілу через шибку вікна приміщення (офісу), де останні працювали. 06.03.2010 о/у СКР ЦВМ ХМВ УМВСУ в Хмельницькій області лейтенантом міліції Мишляковським Д.А. винесено постанову про відмову в порушення кримінальної справи за заявою [PERSON] . Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.05.2010 постанову о/у СКР ЦВМ ХМВ УМВСУ в Хмельницькій області від 06.03.2010 про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України на підставі ст. 6 п. 1 КПК України скасовано, а матеріали направлено в прокуратуру м. Хмельницького для проведення додаткової перевірки. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2011 постанову о/у СКР ЦВМ ХМВ УМВСУ в Хмельницькій області від 22.10.2010 про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано, а матеріали направлено в прокуратуру м. Хмельницького для проведення додаткової перевірки. 15.04.2011 о/у СКР ЦВМ ХМВ УМВСУ в Хмельницькій області лейтенантом міліції Дрозд С.О. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] по факту замаху на його життя - пострілу по вікну приміщення будинку по [ADDRESS] , де він працював 02.10.2010. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2011 постанову о/у СКР ЦВМ ХМВ УМВСУ в Хмельницькій області 15.04.2011 про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано, а матеріали направлено в прокуратуру м. Хмельницького для проведення додаткової перевірки. 11.10.2011 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області винесено окрему ухвалу, де зазначено, що скасування трьох постанов органу дізнання про відмову у порушенні кримінальної справи, фактично свідчать про імітацію перевірки заяви [PERSON] про злочин, а не про всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи, як того вимагає ст. 22 КПК України, та про неналежний прокурорський нагляд за такою перевіркою органом дізнання. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2012 постанову т.в.о. начальника СРК ЦВМ Хмельницького МВ УСВМ України в Хмельницькій області ст. лейтенанта міліції Попова С.В. від 18.08.2012 про відмову у порушенні кримінальної справи по факту смерті [PERSON] скасовано, а матеріали перевірки направлено прокурору м. Хмельницького для організації додаткової перевірки. Згідно повідомлення Хмельницького РУП Головоного управління національної поліції в Хмельницькій області від 28.12.2021 № 16103/121/119-2021 матеріали за зверненнями [PERSON] знищено, у зв`язку із закінченням їх термінів зберігання. Звертаючись до суду [PERSON] вказав, що неналежне розслідування його заяв про злочини, скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи завдало йому моральної шкоди. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування». Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок, що «як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом враховано, що у цій справі підставою відшкодування шкоди є не факт скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви [PERSON] про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача. При цьому доводи представника відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області в частині, що Національна поліція України за своїм статусом є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію», слід відхидити, оскільки у спорах, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій узагалі. Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Відповідно до Закону України «Про національну поліцію України» у складі поліції функціонують органи досудового розслідування (ст. 13 ч. 3). Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію України»). Судом встановлено факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви [PERSON] про злочин, неодноразове прийняття працівниками органів внутрішніх справ рішень про відмову у порушенні кримінальної справи у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів, а тому слід дійти висновку про заподіяння [PERSON] моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих потерпілому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, в розмірі 6500грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial