Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду через свого представника [PERSON] з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №88151, яким стягнуто із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3065473 від 20.11.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» в загальній сумі 14 040,01 грн. Вказаний виконавчий напис, на думку представника позивача, вчинений на підставі спірної заборгованості, зокрема: строк дії договору сторонами узгоджувався на 30 днів, тобто не більше як до 20.12.2019, а заборгованість нараховано за період з 21.07.2020 по 25.01.2021, тобто по закінченню строку дії договору, за період 180 днів, нараховано пені і штрафу 10 560,01 грн., що із розрахунку становить 1056 % річних, тоді як такий розмір відсотків сторонами не узгоджувався. Також представник позивач зазначає, що на час вчинення виконавчого напису законодавство допускало вчинення виконавчого напису лише на підставі нотаріально посвідченого договору, у той же час наданий відповідачем договір вчинений без дотримання вказаних вимог, що свідчить про грубе порушенням норм діючого законодавства та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У межах визначеного судом строку відзиву відповідачем не було подано. 24.11.2021 ухвалою суду було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 13.12.2021 ухвалою суду заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису від 05.04.2021 вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, який зареєстрованого в реєстрі за № 88151, та за яким стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС- Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 3065473 від 20.11.2019, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «Арагон» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ВВС- Факторинг» згідно з договором відступлення прав вимоги №21/07.2020 від 21.07.2020 в загальній сумі 14040,01 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Вінниця Турського Олександра Віталійовича за виконавчим провадженням № 65693264. 11.01.2022 ухвалою суду клопотання представника позивача про виключення з числа третіх осіб Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіну Яну Вікторівну - задоволено, закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяви, в якій просили про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, будь яких клопотань про поважність причин неявки чи розгляду справи у їх відсутність до суду не направив. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 04.03.2022. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович в судове засідання не з`явилась, поштове відправлення спрямоване в його адресу про день та час розгляду справи на 04.03.2022 повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім цього, суд враховує, що 26.11.2021 приватним виконавцем Турським О.В. було надано до суду заяву, в якій він просив про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає, що третя особа була належним чином повідомлена. Ураховуючи те, що сторони та особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив 20.11.2019 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Арагон» було укладено кредитний договір № 3065473 , відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у гривні в сумі 2000 грн. на засадах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати інші обов`язки передбачені договором. Строк кредитування узгоджено в 30 днів, до 20.12.2019, але не більше 30 днів, датою отримання кредиту є дата зарахування суми на рахунок платіжної картки позичальника. Щоденна плата за користування кредитом 0,8% є фіксованою і становить 292% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування. У випадку прострочення сплати кредиту підвищена ставка становить 3,2% за кожен день прострочення. Сторони також узгодили, що в будь якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості проте не більше як 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку. 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3065473 від 20.11.2019 укладеним з ТОВ «ФК «Арагон» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ВВС-Факторинг» (а.с. 9). Відповідно до виконавчого напису зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежу, стягнення заборгованості проводиться за період з 21.07.2020 по 25.01.2021, сума заборгованості 14 040,01 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту; 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок - заборгованість за комісією 0,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаті відсотків за користування кредитом 480 (чотириста вісімдесят) гривень, 00 копійок; строкова заборгованість, за штрафами та пенями 10 560 (десять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, 01 копійок; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1 000 (тисяча) гривень. 04.06.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом ВП № 65693264 (а.с. 12). В рамках виконавчого провадження постановою приватного виконавця Турського О.В. від 08.06.2021 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.13). Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідач не надав суду відзиву, третя особа не надала пояснень, вказані особи не надали жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наведених та наданих позивачем. У той же час із наданих позивачем до позову доказі слідує, що боргові зобов`язання виникли за кредитним договором № 3065473 від 20.11.2019 за період з 21.07.2020 року по 25.01.2021 року у розмірі 14 040,01грн., відповідно до виконавчого напису, який оскаржується. Із вказаного документу (виконавчого напису) не встановлено на підставі яких документів встановлено заборгованість, чи є вони первинними документами на підтвердження заборгованості саме допущеної позивачем, не враховано кінцевий строк дії кредитування з можливістю його пролонгації, а відтак правильність нарахування відсотків, тощо. Наведене свідчить, що відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною. При цьому, як було встановлено в ході розгляду справи така сума оспорюється позивачем. З даного приводу Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/ було висловлено правову позицію, яку суд враховує при ухваленні рішення. Разом із цим, було встановлено оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.04.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що позов обґрунтований, відтак підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України, за подачу позовної заяви у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с.7). Крім цього, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених нею судових витрат на правову допомогу в рамках даної справи (а.с.75-77), тому вони також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки відповідачем не було надано жодних заперечень щодо розміру таких витрат.

Outcome: approved