Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Оскоріп Я.М., звернулися в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф., приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., в якому просили: визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину житлового будинку загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, як члена колгоспного двору; визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частини вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, як члена колгоспного двору; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивачі вказали, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. Відтак, кожному з них належить по 1/6 частині спірного житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] (їх баба). За життя [PERSON] , склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі за законом на належну їй 1/6 частину житлового будинку за [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського районного суду від 10 квітня 2002 року [PERSON] визнаний безвісно відсутнім, оскільки у 1996 році виїхав на роботу в Бельгію та з того часу відсутні будь-які відомості про його місце перебування. Відтак, єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який прийнявши спадщину, однак не оформив її належним чином. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння, успадковану після смерті [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті є дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належну останньому частку спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну останній 1/6 частину спірного будинковолодіння. Єдиними спадкоємцями після її смерті є дочки [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщини вступивши в управління спадковим майном. Відтак, [PERSON] та [PERSON] успадкували кожна по 1/12 частині спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на належну останній частку спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] помер дід позивачів [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, в тому числі на належну останньому 1/6 частину спірного будинковолодіння. Єдиними спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] , який має право на обов`язкову частку у спадщині. 08 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким у спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] , а у спадщину [PERSON] - частка у праві власності на будинковолодіння за [ADDRESS] . Відтак, [PERSON] успадкувала 1/6 частину спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кобилецькій Г.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на належну останньому частку спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну останньому 1/6 частину спірного будинковолодіння. Єдиним спадкоємцем після його смерті є дочка [PERSON] , яка прийняли спадщини шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак, [PERSON] успадкувала 1/6 частину спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на належну останньому частку спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Крім цього, вказала, що позивач [PERSON] та [PERSON] ,як члени колгоспного двору, набули право власності по 1/6 частині кожна, яке збереглося за ними після припинення колгоспного двору. Останні звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак в реєстрації права власності за ними по 1/6 частині спірного будинковолодіння було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивачів - адвокат Оскоріп Я.М. подала заяву про розгляд справи без її та позивачів участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без їх участі. Приватний нотаріус Кравець Т.В. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2001 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до вимог статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за №00028965394 від 18 грудня 2020 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 1982 року. 31 серпня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31 серпня 2006 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 1987 року. 23 вересня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 вересня 2006 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 січня 1989 року. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00025850547 від 04 березня 2020 року, [PERSON] 12 січня 2012 зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається з довідки за №60 від 25 січня 2021 року, виданої Миролюбівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради та довідки за №318 від 12 квітня 2019 року, виданої Мролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року членами двору були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №284 від 07 березня 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахуноквим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 02 березня 2018 року будинковолодіння за [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 частині спірного житлового будинку. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10 серпня 1998 року секретарем Миролюбівської сільської ради Озерянською М.В., зареєстрований в реєстрі за №35, яким заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №051003 [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 березня 2000 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №09. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй земельну частку (пай) та за законом на належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння. Як вбачається з довідки за №844 від 11 листопада 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук та [PERSON] - онука. 11 січня 2001 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №18 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт прийняття сином [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] нотаріусом встановлено по факт наявності в останнього правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №18. Як слідує із заяви [PERSON] від 25 лютого 2000 року, посвідченої секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Гаврих Г.С., зареєстрованої в реєстрі за №33, останній зазначає, що спадщини після смерті [PERSON] не приймав та спадкувати не бажає, заяви до нотконтори про прийняття спадщини не подавав та звертатися до суду за продовженням строку для прийняття спадщини не буде. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Таким чином, з матеріалів спадкової справи №18 встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті останньої. Крім цього, [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Рішенням Тернопільського районного суду від 10 квітня 2002 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , окрім спадкування за заповітом земельної ділянки, успадкував за законом належну [PERSON] 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформив своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 грудня 2002 року, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, актовий запис №23. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння. Як вбачається з довідки за №845 від 11 листопада 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - свекор, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. Як слідує з довідки за №870 від 17 грудня 2020 року, виданої Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступили її діти [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2004 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №103 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини. Чоловік спадкодавця [PERSON] рішенням Тернопільського районного суду від 10 квітня 2002 року визнаний безвісно відсутнім. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №103 встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її дочки [PERSON] та [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останньої шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] частково оформили спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. 15 грудня 2020 року [PERSON] та 30 грудня 2020 року [PERSON] подали державному нотаріусу заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] . Постановами державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 15 грудня 2020 року за №2129/02-31 та від 14 січня 2021 року за №39/02-31, позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 26 грудня 2013 року секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Дзюбенко Г.С., зареєстрований в реєстрі за №174, яким заповів все належне йому майно онуці [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 жовтня 2017 року, виданим Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району, актовий запис №12. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, в тому числі на належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння. 08 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., зареєстрований в реєстрі за №638. Із змісту вказаного договору вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (в особі представника) уклали цей договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . До майна померлого [INFO] заведена спадкова справа за №7/2018. Спадщину у встановлений законом строк [PERSON] прийняла шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та [PERSON] шляхом подання у встановлений строк заяви про прийняття спадщини. Згідно із заповітом, [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно. Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині є непрацездатний за віком син спадкодавця [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та частка у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Після укладення цього договору у спадщину до [PERSON] переходить житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] , у спадщину до [PERSON] переходить частка у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Таким чином, встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його онука [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом, та син [PERSON] , який має право на обов`язкову частку у спадщині. При цьому, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким належна [PERSON] частка спірного будинковолодіння переходить у спадщину до [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 09 вересня 2021 року за №110/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 грудня 2018 року, виданим Виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №103. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння, успадковану останнім після смерті [PERSON] . Як вбачається з довідки за №399 від 05 березня 2019 року, виданої Микулинецькою селищною радою, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять. 03 червня 2019 року приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф. заведено спадкову справу за №59/2019 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. 03 червня 2019 року дружина спадкодавця [PERSON] та його дочка [PERSON] подали приватному нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Таким чином, з матеріалів спадкової справи №59/2019 встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім цього, [PERSON] частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку. 21 січня 2021 року [PERSON] подала державному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф. від 02 березня 2021 року за №218/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується, перекладем з російської на українську мову, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 травня 2019 року, виданим 97600019 Відділом РАЦС м. Переяслав-Залеського Ярославської області Російської Федерації, актовий запис №170199760001900325004. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння. Як вбачається з довідки за №585 від 04 жовтня 2021 року, виданої Миролюбівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука. 15 грудня 2020 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №356/2020 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Таким чином, з матеріалів спадкової справи №356/2020 встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 15 грудня 2020 року за №2128/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного будинковолодіння після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. З технічного паспорта на житловий будинок за [ADDRESS] від 02 березня 2018 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 59,3 кв.м., житлова - 53,6 кв.м. З рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №59203583 від 09 липня 2021 року вбачається, що державним реєстратором розглянувши заяви [PERSON] та [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на 1/6 частки житлового будинку по [ADDRESS] вирішено зупинити розгляд вказаних заяв, оскільки відсутні документи, що посвідчують речове право на земельну ділянку під вказаним житловим будинком. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області за №59942151 від 19 серпня 2021 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у державній реєстрації права власності на 1/6 частки житлового будинку по [ADDRESS] . Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння значиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, кожному члену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 його частині. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на земельну частку (пай) та за законом у тому числі на належну їй 1/6 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняв [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну їй 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , однак за життя не оформив своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну їй 1/6 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належну їй 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] по 1/12 частці кожна. Спадщина після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відкрилася після набрання законної сили ЦК України, а тому застосуванню підлягають норми діючого ЦК України. В силу вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому 1/6 частину спірного житлового будинку. Спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] , [INFO] , як непрацездатний повнолітній син, має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. 08 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поді спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., зареєстрований в реєстрі за №638. Із змісту вказаного договору вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (в особі представника) уклали цей договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після укладення цього договору у спадщину до [PERSON] переходить житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] , у спадщину до [PERSON] переходить частка у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну йому 1/6 частину спірного житлового будинку, успадковану останнім після смерті [PERSON] . Спадщину прийняла позивач [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Дружина спадкодавця [PERSON] та дочка останнього [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну йому 1/6 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняла позивач [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивачі не можуть, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до державного реєстратора з метою оформлення права власності на належні їм 1/6 частки спірного будинковолодіння як членам колишнього колгоспного двору, однак державним реєстратором відмовлено у такій реєстрації у зв`язку з відсутністю посвідченого речового права на земельну ділянку, на якій розташоване спірне будинковолодіння. З цих підстав, беручи до уваги, що позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості зареєструвати право власності на належні їм частки, як членам колишнього колгоспного двору, з метою захисту їх прав, суд вважає, що за останніми слід визнати право власності по 1/6 частки за кожною належній їм, як членам колишнього колгоспного двору. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/12 частину житлового будинку загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частини вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, як члена колишнього колгоспного двору; визнання за [PERSON] права власності на 1/12 частини вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, як члена колишнього колгоспного двору; визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину вказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved