Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 06.10.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., починачи стягнення з моменту, коли відповідач перестав допомагати в утриманні спільної дочки, відповідно з 01.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11.10.2021 року позовну заяву залишено без руху. 29.10.2021 року позивачем до суду подано заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. При цьому в уточненій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою від 02.11.2021 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 22.12.2021 року задоволено клопотання про витребування доказів. 04.02.2022 року судом отримані докази, витребувані ухвалою суду від 22.12.2021 року. До судового засідання 17.03.2022 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять заяву позивача [PERSON] про перенесення судового засідання, призначеного на 24.02.2022 року, в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану. Щодо судового засідання, призначеного на 17.03.2022 року, від позивача будь-яких заяв не надійшло. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з`явився, правом на надання відзиву не скористався. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного та діючи в першу чергу в інтересах дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з позивачем та відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву чи будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що сторони з 12.08.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року було розірвано. [PERSON] народилась [INFO] , про що 19.05.2009 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №503, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.4/. Батьками вказані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . За відомостями Б4-249198-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими 28.09.2021 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , та донька сторін у справі [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.5/. Стороною позивача суду також надані копії матеріалів медичних карток, виконаних досліджень та призначень лікарів, щодо лікування [PERSON] , 03.05.2009 року /а.с.37-68/. Судом досліджено Довідку від 26.01.2022 року, вих. №888/С/ВНЗП, видану ТОВ "АТБ-МАРКЕТ", з якої вбачається, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" з 21.02.2019 року на посаді молодший приймальник товарів в підрозділі маг. Продукти 1320 та його заробітна плата за 2021 рік становить 122010,85 грн. /а.с.106/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою сторін по справі, проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. При зверненні до суду позивач [PERSON] просила суд про стягнення аліментів з моменту, коли відповідач перестав допомагати в утриманні спільної дитини з 01.01.2021 року. В уточненій позовній заяві від 29.10.2021 року позивач не вказує, з якого часу просить стягнути аліменти. Суд зазначає, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти належить стягнути з дати звернення [PERSON] до суду, а саме з 06.10.2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. При цьому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів не відповідає матеріалам справи, та приймаючи до уваги довідку про доходи відповідача, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в меншому розмірі, ніж визначений в позовній заяві. Матеріали справи не містять доказів, що були відхилені судом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial