Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього завдану шкоду в порядку регресу в сумі 101500 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2017 року о 19.30 год [PERSON] у с. Глибоке, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген», р/н [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Мазда», д/н [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2018 року у справі № 308/749/18 відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Однак, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. За таких обставин, потерпілий звернувся до бюро та повідомив про настання дорожньо-транспортної пригоди, надавши всі передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документи, зокрема заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У свою чергу, бюро визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілому. Згідно звіту № 54 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мазда», д/н [NUMBER] , становить 351 935,98 грн, а ринкова вартість такого - 321 279 грн., відтак останній вважається фізично знищеним та власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на його евакуацію з місця ДТП. Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки «Мазда», д/н [NUMBER] , після ДТП складає 143 423 грн. При цьому, на момент настання ДТП ліміт регламентованої виплати складав 100 000 грн., на збір документів та визначення розміру шкоди бюро було витрачено ще 1 500 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому він зобов`язаний відшкодувати бюро у порядку регресу завдану шкоду. Враховуючи, що направлена відповідачу претензія щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу залишена ним без будь-якого реагування, тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак у поданій позовній заяві одночасно просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 12 жовтня 2017 року близько 19.30 год [PERSON] у с. Глибоке по вул. Головна Ужгородського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat 1.9 tdi», р/н [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль марки «Mazda», д/н [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі (власником такого є [PERSON] ), в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказане стверджується постановами судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого та 17 грудня 2018 року, які набрали законної сили. У таких також зроблено висновок, що [PERSON] винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 5-7, 10, 27-28). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, внаслідок чого наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками. Відповідно до звіту № 54 про оцінку автомобіля марки «Mazda 6 SDN MT», д/н [NUMBER] , складеного суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем [PERSON] 24 березня 2018 року на підставі договору із [PERSON] від 17 листопада 2017 року, ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки складає 321 279 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту - 378 666,49 грн., тобто більше ринкової вартості, тому відновлювати такий транспортний засіб є недоцільним. Отже, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mazda 6 SDN MT», д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження після ДТП станом на 12 жовтня 2017 року складала 321 279 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Mazda 6 SDN MT», д/н [NUMBER] , після ДТП станом на 12 жовтня 2017 року складає 143 423 грн. (а. с. 13-25). За таких обставин, [PERSON] на підставі ст. 35 та п.41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) з метою відшкодування шкоди завданої йому в результаті ДТП, яка сталася 12 жовтня 2017 року, звернувся до позивача з відповідною заявою. Згідно довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 29 січня 2019 року, наказу позивача № 1016 від 01 лютого 2019 року та платіжного доручення № 911960 від 01 лютого 2019 року [PERSON] , власнику транспортного засобу марки «Mazda 6 SDN MT», д/н [NUMBER] , за шкоду, заподіяну йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з фонду захисту потерпілих виплачено грошові кошти в сумі 101 500 грн., з яких 100 000 грн. - страхове відшкодування у розмірі ліміту регламентної виплати та 1 500 грн. - витрати на проведення експертизи (а. с. 29-31). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено в п. п. 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-ІV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-ІV Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до роздруківки перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ від 16 вересня 2021 року транспортний засіб марки «Volkswagen Passat 1.9 tdi», р/н [NUMBER] , яким керував відповідач, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахований не був (а. с. 12). Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, позивач відшкодував потерпілому кошти у розмірі ліміту регламентної виплати, тоді як доказів про компенсацію таких відповідачем у добровільному порядку матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved