Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Позивачу на праві приватної власності належить 3/20 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] . Нещодавно позивачу стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, що постановою В-8/222 від 27.04.2009 р. державного виконавця Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Олійника І.І., накладено обтяження у вигляді арешту на частину домоволодіння позивача. У данні постанові позивач зазначений як боржник за прізвищем Трибой, але після розірвання шлюбу, позивач повернув собі дошлюбне прізвище [PERSON] . Так у зв`язку із відсутністю інформації щодо відкритих проваджень та з метою зняття вищезазначеного арешту, позивач звернувся до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із заявою. Але згідно листа Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 23.05.2021 року вбачається, що виконавче провадження № 59859 за яким накладався вищезазначений арешт щодо боржника у відділі не виявлено. У зв`язку із чим позивачу відмовлено було у задоволенні заяви щодо скасування арешту та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Враховуючи те, що виконавчого провадження відкритого відносно позивача не існує, позивач просить суд ухвалити рішення яким, зняти арешт з нерухомого майна, а саме, з 3/20 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, але представник позивача - адвокат Грішин О.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Про місце, дату та час слухання справи сповіщалися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 3/20 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що постановою В-8/222 від 27.04.2009 р. державного виконавця Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Олійника І.І., накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно [PERSON] , а саме 3/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Листом Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 23 травня 2021 року, позивачу повідомлено, що за перевіркою даних в Автоматизованій системі неможливо встановити в рамках якого виконавчого провадження був накладений арешт та пропановано із питанням щодо скасування арешту звернутися до суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Частиною 1статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, враховуючи те що Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна позивача та у зв`язку із відсутністю та неможливістю встановити в рамках якого виконавчого провадження він був накладений, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved