Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

У липні 2021 року ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла за договором про надання фінансового кредиту № КП13-00594 від 06.12.2018 року в розмірі 3881,90 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 06.12.20218 року між «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № КП13-00594 на суму 4000,00 грн. Згідно з договором позичальник зобов`язався повернути наданий йому кредит у розмірі 4000,00 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежом в розмірі 510,18 грн. відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,473% за період 14 днів від суми наданого кредиту. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 04 липня 2019 року. Одержання коштів позичальником підтверджується видатковим касовим ордером від 06.12.2018 року. Позичальником не виконувалися умови договору, вчасно не сплачувались проценти та не погашався кредит. Востаннє часткове погашення кредиту здійснювалось ще в грудні 2020 року. Тож, свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого у нього станом на 01.06.2021 року склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 3881,90 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - Онищенка Р.О. , до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 06.12.2018 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № КП13-00594, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн. (а.с. 4-5). Згідно з договором позичальник зобов`язався: повернути наданий йому кредит у розмірі 4000,00 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежом в розмірі 510,18 грн., відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,473% від суми наданого кредиту за кожен/кожні 14 днів користування. Відповідно до п. 1.5 договору, кредитні кошти надаються строком на 15 періодів по 14 днів, а саме з 06 грудня 2018 року по 04 липня 2019 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 4 липня 2019 року. Згідно п. 2.2 договору, позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. Датою видачі кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитора на рахунок або через платіжні системи позичальника або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитора. Відповідно до п. 2.7 договору, у разі неповернення кредиту після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право, у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника, припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кошти в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується видатним касовим ордером від 06.12.2018 року (а.с. 6). У свою чергу, відповідачем було порушено умови договору, а саме: здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежом в розмірі 510,18 грн., відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості по клієнту [PERSON] , договір КП13-00594 від 06.12.2018 року, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 3881,90 грн., з яких: 1426,74 грн. - тіло кредиту, 2078,10 грн. - проценти за період з 06.12.2018 року по 02.08.2019 року, 249,20 грн. - інфляційні втрати нараховані з 01.09.2019року по 31.05.2021 року, 127,86 грн. - 3% річних нараховані з 01.09.2019 року по 31.05.2021 року (а.с. 11). Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тож, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем не спростовано доводів позивача будь-якими доказами. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № КП13-00594, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» вправі ставити вимоги до неї про стягнення заборгованості. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 3881,90 грн. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved