Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Об`єднана торговельна компанія «ЄВРОПЛЮС» (ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми помилково перерахованих коштів, вказуючи, що 10 вересня 2018 року [PERSON] придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» морозильну камеру ВЕКО RFNK 290T21W, вартість якої становила 10899,00 грн. відповідно до рахунку фактури ОТК-882593266 від 10.09.2018 року. 18.12.2019 року відповідач написав заяву про повернення коштів, сплачених за товар. 02.12.2019 року складено розписку про прийняття товару, а 03.01.2020 року позивач повернув відповідачу сплачені за товар грошові кошти у розмірі 10899,00 грн. згідно платіжного доручення № 905. 08.01.2020 року позивач повторно помилково на рахунок відповідача перерахував кошти у розмірі 10899,00 грн. згідно платіжного доручення № 941, у зв`язку з чим відповідачу направлено вимогу № 28/12/20-128 від 28.12.2019 р. на електронну адресу [INFO] та [INFO] та поштову адресу: [ADDRESS] щодо повернення позивачу помилково сплачених коштів за товар і роз`яснено, що у разі незадоволення цієї вимоги в семиденний строк, позивач, відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, буде змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Вказана письмова претензія була повернута позивачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання на поштовому відділені. До того ж відповідачу не одноразово повідомляли телефоном про необхідність повернення помилково перерахованих коштів, однак станом на 13 грудня 2021 року кошти товариству не повернені. На підставі ч.2 ст.530, ч.1. ст.1212, ст.1214, ч.2 ст.625 ЦК України, просять стягнути з [PERSON] суму помилково перерахованих коштів у розмірі 10899, грн., 3% річних в розмірі 308, 00 грн., а всього 11207,00 грн. та понесені ними судові витрати в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання представник позивача Вілянська К.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 89-90) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.84,98) у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, факт придбання товару відповідачем у позивача підтверджується копією рахунку на оплату № ОТК882593266 від 10 вересня 2018 року, згідно якого постачальник ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС» продав, а покупець [PERSON] придбав морозильну камеру ВЕКО RFNK290T21W, вартість якої становила 9082,50 грн., вартість подарункового сертифікату 500, 00 грн., загальна сума разом з ПДВ - 11499,00 грн. (а.с.48). 18.12.2019 року [PERSON] звернувся з заявою про повернення йому грошових коштів згідно замовлення РО3806113855 у сумі 10899,00 грн. в зв`язку з тим, що морозильна камера вийшла з ладу, відповідно акту списання виробника, грошові кошти просив повернути шляхом перерахування на картку № [NUMBER] . (а.с.49). Факт отримання позивачем від відповідача морозильної камери ВЕКО RFNK 290T21W підтверджується копією розписки від 02.12.2019 року (а.с.50). Факт перерахування позивачем коштів на зазначений відповідачем рахунок № [NUMBER] підтверджується копією платіжного доручення № 905 від 03.01.2020 року, призначення платежу - повернення грошових коштів по замовленню РО3806113855 в розмірі 10899,00 грн. ( а.с. 51) Факт повторного перерахування позивачем відповідачу коштів у розмірі 10899,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення № 941 від 08.01.2020 року. (а.с.52) З метою повернення помилково сплачених коштів позивач на адресу відповідача направив вимогу щодо повернення коштів в результаті помилкового повторного переказу за вих. № 28/12/20-128 від 28.12.2019 р. (а.с.53-54). Доказів того, що відповідачем вказані кошти повернуті позивачу, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Таким чином, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Переказом коштів у розумінні п. 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що 10.09.2018 р. між ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС» та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майна, на підставі якого позивач продав, а покупець [PERSON] придбав морозильну камеру ВЕКО RFNK290T21W, вартість якої становила 9082,50 грн., вартість подарункового сертифікату 500, 00 грн., а загальна сума разом з ПДВ - 11499,00 грн., однак 18.12.2019 р., у зв`язку з виявленими недоліками товару, відповідач [PERSON] повернув товар позивачу та звернувся з заявою про повернення йому сплачених грошових коштів у розмірі 10899,00 грн. шляхом перерахування на його картковий рахунок, що позивач і зробив 03.01.2020 року. Однак, 08.01.2020 р. позивачем помилково повторно було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 10899,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 941 від 08.01.2020 року (а.с.52), і таким чином відповідач [PERSON] безпідставно набув майно у виді вказаних грошових коштів. На вимоги позивача щодо повернення вказаних грошових коштів, відповідач зазначене майно не повернув, і таким чином не виконав обов`язок, покладений на нього законом, а відтак грошові кошти у розмірі 10899,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а заявлені вимоги в цій частині - задоволенню. Крім того, правовідносини, які склалася між сторонами з приводу стягнення безпідставно отриманих коштів за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціального виду правової відповідальності, тому 3% річних у розмірі 308,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а заявлені позивачем вимоги в цій частині - задоволенню. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року ( справа N 310/5926/16-ц, провадження N 61-29959св18). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 536, 625,1212,1214 ЦК України та

Outcome: approved