Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,6035 га, яка складається із земельної ділянки площею 2,0145 га - кадастровий номер 4621884800:04:000:0094 та земельної ділянки площею 0,5890 га - кадастровий номер 4621884800:04:000:0284 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області. Вказує, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а також спільно проживала із спадкодавицею. Маючи намір оформити право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Окрім того, перешкодою в оформленні спадкових прав стали розбіжності в імені власника земельної ділянки, в правовстановлюючих документах, які підтверджують право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку з іншими правовстановлюючими документами, в тому числі в свідоцтві про смерть спадкодавця. \~ \~ \~ \~В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову не заперечили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . З матеріалів справи судом встановлено, що померла [PERSON] доводилася рідною сестрою прабаби позивача [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, свідоцтва про шлюб та відповідними архівними довідками. Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЛВ №016535, який був виданий [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської РДА від 12.02.2004 року №44, є власником земельної ділянки площею 2,6035 га, яка складається із земельної ділянки площею 2,0145 га - кадастровий номер 4621884800:04:000:0094 та земельної ділянки площею 0,5890 га - кадастровий номер 4621884800:04:000:0284 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно витягу зі спадкового реєстру № 61978588 від 07.10.2020 року, інформація в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст.\~328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. ВС наголошує, що згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. ВС підкреслив, справи про спадкування розглядається судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до п.6 ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджують що дійсно існують розбіжності у державному акті, який підтверджує право власності спадкодавця з інишими правовстановлюючими документами, зокрема, в імені та по-батькові спадкодавця, що зазначено в державному акті на право власності на земельну ділянку - [PERSON] , однак в інших документах дійсне її ім`я по батькові, в тому числі і в свідоцтві про смерть, вказано [PERSON] . При цьому, інші дані, зокрема щодо місця її проживання, анкетних даних про народження, повністю співпадають. Відтак, встановлені судом обставини, що підтверджені належними та допустимими доказами, оцінені судом в їх сукупності, дають підстави дійти висновку про те, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЛВ №016535, який був виданий [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] . З врахуванням того, що відповідачами позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийнявла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved