Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Представник заявника адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини з [PERSON] , який помер [INFO] , в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. У лютому 2022 року вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріус відмовила їй у видачі даного свідоцтва через те, що вони були зареєстровані за різними адресами та протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Відповідно їй було рекомендовано звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Батько заявниці постійно з нею проживала за адресою [ADDRESS] , де вони вели спільний побут та господарство до дня її смерті. Однак, заявниця була зареєстрована по [ADDRESS] , оскільки 02.07.2011 року отримала в подарунок квартиру [ADDRESS] , про що вказує договір Дарування квартири від 02.07.2011 року. Представник заявниці адвокат Іванів О.Б. у судовому засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності та відсутності заявниці [PERSON] , заявлені вимоги підтримав повністю, з підстав, викладних в заяві, просив заяву задоволити (а.с.29). Заінтересована особа [PERSON] також подала до суду заяву, в якій просить справу заслухати у її відсутності, вимоги заяви визнає повністю, не заперечує проти її задоволення (а.с.30-31). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкривається спадщина на його майно, зокрема на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.06.1994 року (а.с.8). А у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1994 року виданого відділом приватизації житла фірми «Івано-Франківськбуд» та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 16.04.2016 року 2/3 частки квартири [ADDRESS] належить на праві власності заявниці [PERSON] (а.с.8-9). У зв`язку з тим, що у відповідності до заповіту померлого [PERSON] , який все належне йому майно заповів заявниці, яка бажає успадкувати після його смерті майно та звернулася до нотаріуса, однак нотаріус надав відмову та повідомив їй, що вона не зможе оформити спадщину за заповітом та рекомендував звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявниці юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, тому після його смерті спадкування здійснюється за заповітом, однак заявницея був пропущений термін звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, вона може оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дослідивши маитеіали справи суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи заявника про те, що вона постійно проживала за адресою [ADDRESS] спільно із своїм покійним батьком [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними доказами. У відповідності до Акту складеного ТзОВ «М-Монтаж» від 16.02.2022 року вбачається, що [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] з 1995 року по даний час разом з [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.18). Так, у відповідності до заповіту від 16.04.2015 року , посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Бабичем В.Л., спадкодавець [PERSON] заповів все належне йому на праві власності майно [PERSON] (а.с.19). Однак, при зверненні заявниці 04.02.2022 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк встановлений для прийняття спадщини, і в нього немає даний про те, що вони спільно проживали (а.с.5). Виходячи з цього, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved