Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.05.2014 вона та відповідач уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Курненської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №2. За час шлюбу у них народилися два сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею. Протягом останніх місяців відповідач сім"ю матеріально не підтримує, станом здоров"я дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, кошти на потреби дітей не надає. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку. Такий рівень вона одна забезпечити не зможе. Відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим та працездатним, хоч і не має постійного місця роботи, проте періодично отримує дохід, а тому може сплачувати аліменти. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя с.Курне Житомирського (Пулинського) району Житомирської області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.12.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12.01.2022, яке відкладено. 11 січня 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 27 травня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Курненської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 16 вересня 2021 року з вини відповідачки, через її подружню зраду, між ними почали виникати конфлікти, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини припинилися, сім"я розпалася. На даний час неповнолітні діти проживають спільно з ними і їх місце проживання зареєстроване біля нього за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають в помешканні його батьків. За час шлюбу він постійно матеріально утримує дітей, так як працює на будівельних майданчиках. Не дивлячись на припинення шлюбних відносин з відповідачкою він займається матеріальним утриманням своїх неповнолітніх дітей. Щомісячні витрати на яких сягають близько 4000 грн. і витрачаються на придбання взуття, одягу та інших необхідних речей. Так, 15.10.2021 в торгівельному центрі "Епіцентр" м.Житомира ним було придбано письмовий стіл вартістю 3000 грн. 21.11.2021 через настання холодів, купував одяг та взуття. Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідачка за станом здоров"я є працездатною, працює продавцем у магазині приватного підприємця та регулярно отримує заробітну плату, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2022 року, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей об"єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та проведення підготовчого судового засідання по даній справі призначено на 16 лютого 2022 року, яке було неодноразово відкладено. 15.02.2022 до суду від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначає, що протягом останніх місяців [PERSON] сім"ю матеріально не підтримує, станом здоров"я дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, коштів на потреби дітей не надає. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що не досягла 3-х річного віку та отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку. Такий рівень вона одна забезпечити не може. [PERSON] інших осіб на утриманні не має, є працездатним, хоч і не має постійного місця роботи, проте періодично отримує дохід, а тому може сплачувати вказаний розмір аліментів. З урахуванням викладеного, просить її позовні вимоги задовільнити. У підготовче засідання позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Зустрічний позов не визнає, проти залишення його без розгляду не заперечує. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом у підготовче засіданні не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Зустрічний позов просить залишити без розгляду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 14.10.2014 та серії [NUMBER] від 27.08.2019, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 травня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Курненської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, учасники справи уклали шлюб 27 травня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №2 (а.с.5). Згідно довідки №1948 від 23.11.2021, виданої виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] та до складу сім"ї позивачки входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти та чоловік зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають з матір"ю (а.с.8). З довідки ОЗЗСО Курненської ЗОШ І-ІІІ ступенів №23 від 10.02.2022, вбачається, що [PERSON] займається вихованням свого сина [PERSON] учня 2 класу, постійно цікавиться його навчанням, відвідує загальношкільні і класні батьківські збори, виконує всі рекомендації класного керівника, допомагає в підготовці домашніх завдань (а.с.30). Відповідно до довідки [PERSON] від 10.02.2022, [PERSON] працювала у нього продавцем згідно трудового договору від 17.05.2017. З вересня 2019 року [PERSON] перебуває у декретній відпустці (а.с.31). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] станом на 01.02.2022, за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року, вона отримувала соціальні виплати з Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області в розмірі по 860 грн. (а.с.33). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. З вищенаведених підстав суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем первісного позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб, те що діти проживають разом з матір"ю та перебувають на її утриманні, а відповідач - позивач за станом здоров"я є працездатним, працює, інших осіб на утриманні не має, суд вважає обґрунтованими первісні позовні вимоги позивачки-відповідачки про стягнення аліментів з відповідача-позивача на дітей, а відповідач-позивач може надавати таку матеріальну допомогу, тому з нього слід стягнути на користь позивачки-відповідачки аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 908 грн. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то суд зазначає, що до початку розгляду справи по суті відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом надав письмову заяву, в якій просить зустрічний позов залишити без розгляду. Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільки відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом подав заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду до початку розгляду справи по суті, тому її слід залишити без розгляду.

Outcome: approved