Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем їй встановлено інвалідність ІІ групи. 25 жовтня 2018 року шлюб із відповідачем розірвано, однак внаслідок стану здоров`я вона отримує доходи лише у виді пенсії у розмірі 2200,00 грн. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісяця. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 21 лютого 2022 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1997 року по 25 жовтня 2018 року. Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №833069 від 15 серпня 2018 року [PERSON] встановлено інвалідність ІІ групи. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №050920 від 17 вересня 2021 року [PERSON] встановлено інвалідність І групи. Відповідно до чч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №759/6629/19 від 24 червня 2021 року в розумінні положень частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності (онкологічного захворювання) така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування. Призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатною особою, спроможний платити аліменти на утримання непрацездатної дружини, яка стала непрацездатною за час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, а також з метою забезпечення позивачу належного рівня життя, суд вважає, що позов слід задовольнити частково у розмірі 2000,00 грн., оскільки згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №833069 від 15 серпня 2018 року [PERSON] може використати залишкову працездатність на роботі за фахом. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial