Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

26.07.2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі, 3% річних та відсоток інфляції, що складає 11 189,04 грн., а також сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору. Вимоги мотивує тим, що позивачу на праві власності належать земельні ділянки площею 2,94 га з кадастровим номером 5121483600:01:003:0170 та площею 0,61 га з кадастровим номером 5121483600:01:002:0743, за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району. 22 серпня 2019 року позивач уклав договір оренди землі з ТОВ «Агропрайм Холдінг», право оренди було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За цім договором позивач передав належні йому земельні ділянки в строкове платне користування ТОВ «Агропрайм Холдінг» строком на 7 років. Відповідно до п.7 вказаного договору орендна плата складається з єдиноразового платіжу в розмірі 10 000,00 грн. за 1 умовний пай, який сплачується наступним чином: 5 000,00 грн. після підписання Договору, 5 000,00 грн. після проведення його державної реєстрації, та щорічного платежу за рік, який на дату укладання договору складав 15 484,49 грн. з урахуванням обов`язкових платежів, тобто до сплати 12 543,00 грн. За взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менш ніж 2 900 кг зернових культур за 100 кг соняшнику по кожному договору. Орендна плата сплачується в строк до 30 листопада поточного року. В 2020 році в рахунок орендної плати позивачу виплатили в вересні 350 кг пшениці. Ринкова ціна пшениці складала в вересні 6.50 грн. за 1 кг. Таким чином заборгованість позивачу по орендній платі складає 12 543,00 - 2275,00 = 10 268,00 грн. Орендна плата за користування земельними ділянками в 2020 році в сумі 10 268,00 грн. до 30 листопада 2020 року позивачу сплачена не була. Станом на 15 липня 2021 року відповідач своє зобов`язання по орендній платі не виконав, тобто заборгованість триває 227 днів, тому позивач просить також стягнути 3% річних, що складає 192,01 грн. та інфляційні втрати - 729,03 грн. 06.09.2021 року представник відповідача - Драганов Д.М., який здійснює свої повноваження на підставі електронного ордеру серії ВН № 1064993 від 06.09.2021 року (а.с.25), надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «Агропрайм Холдинг» є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Тобто, рентабільність та фінансове становище підприємства в силу специфіки виду своєї господарської діяльності залежить від ступеню врожайності. У осінній-весняний період 2019-2020 років спостерігалися несприятливі погодні умови (засуха та заморозки), які призвели до загибелі на території Болградського району Одеської області значної кількості площ озимих сільськогосподарських культур, що підтверджується Актами обстеження посівів озимих культур на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 04.05.2020 року, довідкою Гідрометцентру Чорного та Азовського морів. Також комісією з обстеження посіві встановлено 100 % загибель посівів озимої пшениці на площі 1 848,87 га та 100 % посівів озимого ячменю на площі 2 336,89 га на земельних ділянках, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, про що складені відповідні акти. 19 травня 2020 року комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Болградської районної державної адміністрації Одеської області на позачерговому засіданні, вирішила визначити ситуацію, яка склалася в аграрному секторі економіки району у зв`язку з посухою, надзвичайною. Внаслідок довготривалої посухи та весняних заморозків на значній частині посівних площ Одеської області ТОВ «Агропрайм Холдинг» зазнало значних збитків через загибель сільськогосподарських культур та недотриманням врожаю. Вказана ситуація природного характеру завдала істотної шкоди відповідачу, збитки від загибелі врожаю швидкому відшкодуванню не підлягають, у зв`язку з чим не можливо було в повному обсязі виконати умови щодо виплати орендної плати. В судовому засіданні представник позивача - Сахарова Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Також зазначила, що при визначені суми заборгованості по орендній платі була врахована ціна озимої пшениці, отриманої позивачем, яку зазначив представник відповідача у відзиві. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрайм Холдинг" - Драганов Д.М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. Також зазначив, що позивач отримав 350,00 кг озимої пшениці на суму 1 575,00 грн. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок, розташованих на території Каракуртської (колишня назва Жовтнева) сільської ради Болградського району Одеської області з кадастровими номерами №1 5121483600:01:004:0094, площею 2.92 га, та з кадастровим номером №2 5121483600:01:002:0594, площею 0,61 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №045783 (а.с.7). 22 серпня 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг», в особі Генерального директора Ігнат Л.І. був укладений договір оренди землі, а саме вищезазначених земельних ділянок (а.с.8-9). Право оренди земельних ділянок було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2020 року за реєстровими номерами 35039540 та 35039302 (а.с.64,65). Факт укладення договору сторонам не оспорюється. Положеннями з п. 7 Договору оренди землі від 22 серпня 2019 року ТОВ «Агропрайм Холдинг» мало сплатити єдино разовий платіж 10 000,00 грн. за 1 умовний пай по сільській раді (3,54 га) наступним чином: 5 000,00 грн. після підписання Договору, та 5 000,00 після проведення його державної реєстрації. Складовою орендної плати є щорічний платіж за рік, який на дату укладання цього Договору складає 15 484,49 грн., у тому числі військовий збір 1,5% - 188,15 грн, ПДФО 18% - 2 753,34 грн, до виплати 12 543,00 грн. за один умовний пай по сільраді (3,54 га) на рік. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі і за домовленістю сторін може сплачуватися готівкою через касу орендаря, безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця у фінансовій установі, поштовим переказом на адресу місця реєстрації орендодавця. За взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менш ніж 2 900,00 кг зернових культур та 100 кг соняшнику за 1 умовний пай по сільраді (3,54 га) на рік. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення недоплаченої орендної плати (10 268,00 грн.) загальна сума якої становить 12 543,00 грн. Так, в вересні 2020 року в рахунок орендної плати за рік позивачу було виплачено в натуральній формі 350 кг пшениці на суму 1 575,00 грн., що пояснили в судовому засіданні обидва представника, тобто цей факт та сума не оспорюється. Не отримавши орендну платню в повному обсязі позивач у грудні 2020 року звернувся до відповідача з заявою про виплату 10 000,00 грн. єдиноразового платежу, передбаченого п.7 договорів після реєстрації договорів та орендну плату за 2020 рік в сумі 10 268,00 грн. (а.с.10). На цю заяву позивачем було отримано за вих.№49 від 27.01.2021 року пропозицію щодо зміни умов договору оренди землі від 22.08.2019 року, до якої долучено зразок додаткової угоди, але позивач не підписав дану угоду, тобто відмовився від її підписання (а.с.11,12). Ці обставини сторонами також не оспорюються. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. За змістом частин 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, що слідує з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі». Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі - ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». Відповідно до ч. 2 ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Права та обов`язки власника земельної ділянки, наданої у користування для сільськогосподарських потреб. Стаття 629 ЦК У встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ, зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов Договору. Судом встановлено, що [PERSON] в рахунок орендної за 2020 рік отримав в натурі 0,350 тон пшениці, про що свідчить його підпис у відомостях на видачу (а.с.28 на звороті). Як вже було встановлено судом, в зв`язку з неможливістю виконання умов договору, відповідач 27 січня 2021 року за №49 на адресу позивача надіслав Пропозицію щодо зміни умов договору оренди землі від 22.08.2019 року посилаючись на несприятливі погодні умови (посуха), що підтверджено висновком Одеської регіональної торгово-промислової палати (а.с.13-14), до якої додав: - Додаткову угоду до договору оренди землі від 20.02.2019 року (помилково зазначено), зареєстровано 10.01.2020 року за №35039302, 35039540 (а.с.12). Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Тобто, рентабельність та фінансове становище підприємства в силу специфіки виду своєї господарської діяльності залежить від ступеню врожайності. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що у осінній-весняний період 2019-2020 рр. спостерігалися несприятливі погодні умови (засуха та заморозки), які призвели до загибелі на території Болградського району Одеської області значної кількості площ озимих сільськогосподарських культур, що підтверджується: - Актами обстеження посівів озимих культур (пшениці та ячменю) на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області затверджених 23.04.2020 року (а.с.27, 28), - Довідкою Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів № 517/-09 від 08.05.2020 року (а.с.29), - Протоколом № 24 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій райдержадміністрації від 19 травня 2020 року (а.с.30); - Протоколом №25 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій облдержадміністрації від 12.06.2020 року (а.с.31-32), - висновками про загибель посіві № 2003-14/376 від 21.07.2020 року (а.с.33-34) та № 2003-14/637 від 02.12.2020 року (а.с.35-36). Так, відповідно до вказаного протоколу комісія вирішила відповідно до пункту 8 розділу II Кваліфікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.08.2018 №658, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 969/32421. Національного класифікатора надзвичайних ситуацій ДК 019.2010, пунктів 4.5 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року, ситуацію, що склалася в агропромисловому секторі економіки Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов 2019-2020 років, класифікувати як надзвичайну ситуацію природного характеру державного рівня (код надзвичайної ситуації 20323-НС, пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів унаслідок засухи) (а.с.32 на звороті). Відповідно до складеного Одеською регіональною торгово-промисловою палатою Висновку про загибель посівів (вих. № 2003-14/376 від 21.07.2020 року) підтверджено, що на полях ТОВ «Агропрайм Холдинг» на території Болградського району Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та несприятливих явищ навесні 2020 року відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме - посівів озимої пшениці на площі 3 103,39 га та озимого ячменю на площі 2 336,89 га (а.с.34), а відповідно до складеного Одеською регіональною торгово-промисловою палатою Висновку про загибель посівів (вих. № 2003-14/637 від 02.12.2020 року) підтверджено, що на полях ТОВ «Агропрайм Холдинг» на території Болградського району Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та несприятливих явищ навесні 2020 року відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме - посівів озимої пшениці на площі 2 553,99 га та озимого ячменю на площі 1 913,28 га (а.с.36). Однак, за змістом частини 1 вказаної статті Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Отже, єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин. Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач, отримавши від позивача в оренду земельну ділянку, взявши на себе зобов`язання, передбачені договором оренди земельної ділянки, не виконав безпідставно умови договору та не здійснив повну його оплату, оскільки не надав суду сертифікат Торгово-промислової палати України на підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від виконання зобов`язань. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», до обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника належать обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія). Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України, рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України. Таким чином, наявність у відповідача Висновків про загибель посівів Одеської регіональної торгово-промислової палати, свідчить лише про наявність обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань та підтверджують, що своєчасна виплата орендної плати відбулася не з вини відповідача, що може звільняти його від відповідної відповідальності. А відтак, відповідач не звільняється від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі від 22.08.2019 року, укладеного з позивачем [PERSON] . Укладаючи договір оренди позивач та відповідач погодили усі умови. Отже, на момент укладення Договору оренди землі існували певні обставини, які гарантували як одній, так і іншій стороні, права користування землею та отримання за її користування орендної плати. З цих підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості з орендної платні, а саме 350 кг (отримана пшениця), вартість якої складає 1 575,00 грн. (отримана пшениця у грошовому еквіваленті) (а.с.23), тому 12 543,00 грн. (орендна платня за 2020 рік) - 1 575,00 грн. = 10 968,00 (залишок заборгованості з орендної плати). Щодо позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції і трьох відсотків річних. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання: ч.1 - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. ч.2 - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 41 Договору оренди землі від 22 серпня 2019 року також встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Суд приймає до уваги, що не своєчасне виконання зобов`язання відповідачем відбулось з незалежних від ТОВ «Агропрайм Холдинг» причин, оскільки в осінній-весняний період 2019-2020 рр. внаслідок обставин непереборної сили природного характеру, всі посіви на землях, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району, були знищені. Вказана ситуація природного характеру завдала істотної шкоди ТОВ «Агропрайм Холдинг», збитки від загибелі врожаю (з урахуванням специфіки праці, пов`язаної із вирощуванням сільськогосподарської продукції), тобто не виплата орендної плати за користування земельною ділянкою позивача за 2020 рік, сталася не з вини відповідача, а відтак в силу пункту 41 Договору оренди землі від 22 серпня 2019 року, відповідач звільняється від відповідальності за прострочення сплати цього платежу, але не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання, передбачене договором у повному обсязі. З цих підстав, вимога позивача про стягнення з ТОВ «Агропрайм Холдинг» на свою користь індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди землі від 22.08.2019 року - задоволенню не підлягає. Враховуючи та підсумовуючи наведене вище, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ТОВ «Агропрайм Холдинг» на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором оренди від 22 серпня 2019 року в розмірі 10 968,00 грн. Згідно зі ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Судом також враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Щодо судових витрат: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальна сума заявлених вимог позивачем складала 11 189,04 гривень, судовий збір сплачений в сумі 908.00 гривен (а.с.3). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 10 968,00 гривень (заборгованість за орендною платою). Здійснюючи розрахунок суми судового збору, суд враховує висновок ВС, викладений в постанові від 27.08.2020 року справа №188/1815/17. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 890,06 грн. ( 10 968,00 грн. х 908,00 грн. : 11 189,04 грн.). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial