Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості Займи" Яворницька Оксана Вікторівна звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» мотивує тим, що 24.11.2018 року між товариством та [PERSON] було укладено Договір надання фінансових послуг №181123-165149 на суму 3000 грн. зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 60 грн. за кожен день такого користування строком на 18 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ITC) Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Так, відповідач заповнив свої дані на сайті позивача та перш ніж отримати позику ознайомився з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua, і підтвердив свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства. СМС відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок ТurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання СМС, відповідач ввів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності.Таким чином, згідно з Кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3 000 грн. та сплатити проценти у розмірі 1080 грн. у строк 18 днів до 11.12.2018 року. Окрім зазначеного, взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно Кредитного договору. Після цього, товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, і кошти за Кредитним договором були перераховані на банківську картку позичальника (відповідача) платіжною системою Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». А тому, на момент 11.12.2018 р. термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 71290,69 грн. В судове засідання представник ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» не з`явився, однак в позовній заяві просить розгляду справи здійснювати без участі позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнає частково в сумі 3674,20 грн. та просить взяти до уваги пояснення наведені ним у відзиві на позов. Зокрема, у поданому до суду 23.02.2022 року відзиві на позов, відповідач зазначає, що ЗУ «Про захист прав споживачів», що був чинний на час укладення кредитного договору, а саме, ч.2 ст.18, передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Істотний дисбаланс договірних прав полягає у нарахуванні подвійних відсотків, в тому числі 730 відсотків річних та стягненні непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов?язань за договором. Так, у його випадку, ним було позичено 3000 грн., сплачено 1080 грн. відсотків, а стягнення здійснюється у розмірі 71290,69 грн. Ця сума є непомірною для нього. Недобросовісність позивача виразилась не лише в нарахуванні необґрунтованих подвійних відсотків на шкоду споживача, але й у найбільш пізньому зверненні до суду в межах строків позовної давності з намаганням створити якнайбільшу заборгованість. Вважає, що так як відсотки за позичені грошові кошти ним були сплачені вчасно, 11.12.2018 року в розмірі 1080 грн., то права позивача захищаються виключно ч.2 ст.625 ЦК України. Тобто 3% річних за вказаний період, на його думку становлять 90 грн., а також не заперечив щодо сплати інфляційних втрат у розмірі 584,20 грн. Щодо стягнення з нього 1500 грн. пені, то в цій частині просить відмовити у зв?язку із спливом строків спеціальної позовної давності. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.2 ст.11 України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Як встановлено судом, рішенням загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" (протокол №8 від 05.01.2018 року), було затверджено Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" (а.с.42-45). Зокрема, п.2.2 Правил передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. При цьому, товариством розроблено примірний договір про надання фінансових послуг. Кредитний договір (зворот а.с.46-50), додатком №1 до якого є Заява-анкета для отримання кредиту (а.с.46). Як видно із копії примірної заяви-анкети, споживач, ознайомившись з кредитним договором та додатками до нього на офіційному інтернет сайті, окрім анкетних даних, сам вказує у заяві суму кредиту, строк повернення кредиту та розмір процентів. А товариство, або приймає таку пропозицію, або відхиляє її. При цьому, клієнт у певний спосіб реєструється на спеціальному сайті як користувач на сторінці реєстрації, що видно із копії скріншотів порядку такої реєстрації (а.с.51-56). 24.11.2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" з метою отримання кредиту, у зв?язку з чим заповнив заяву-анкету для отримання кредиту. Згідно цієї заяви, відповідач просив надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3000 грн. строком на 18 днів до 11.12.2018 року та зобов?язався повернути кредит у розмірі 3000 грн. та сплатити проценти у розмірі 1080 грн. (а.с.60). Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №181123-165149 від 24.11.2018 року (а.с.10-16), виданої ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" у вигляді таблиці, загальна сума заборгованості починаючи з 24.11.2018 року та станом на 27.10.2021 року становить 67560 грн., зокрема: тіло кредиту складає - 3000 грн.; відсотки - 64140 грн., пеня - 15000 грн., штраф - 0грн. Сплачено відсотки 1080 грн. Окрім цього позивач подав розрахунок 3% річних на суму 2982,39 грн. (а.с.17-26) та інфляційні збитки - в сумі 748,30 грн (а.с.27-36). Отже, загальна сума до стягнення вказана у позовній заяві - становить 71290,69 грн. Факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 3000 грн. підтверджується підтвердженням переказу грошових коштів від 03.11.2021 року за №824 наданим ТзОВ ФК «Вей Фор Пей» (а.с.8), а також самим позивачем у наданому до суду відзиві на позов. Так само, підтвердженням переказу грошових коштів від 03.11.2021 року за №824 наданим ТзОВ ФК «Вей Фор Пей» (а.с.9), підтверджено сплату відповідачем 11.12.2018 року відсотків у розмірі 1080 грн. ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ". Таким чином, залишилась не повернута позивачу сума позики в розмірі 3000 грн., а його права по неповерненню відповідачем цих коштів після закінчення дії умов договору, який минув 11.12.2018 року оскільки був укладений саме до цього строку, захищено ч.2 ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, в якій судом вказано, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України». З огляду на це, суд вважає підставною вимогу товариства стягнути з [PERSON] 3% річних за Договором надання фінансових послуг №181123-165149 від 24.11.2018 року. Проте, суд не погоджується з розрахунком суми 3 відсотків річних за вказаним кредитом, розраховані як позивачем, так і відповідачем. З приводу стягнення 3% річних Верховним Судом було висловлено відповідний правовий висновоку постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році)». Таким чином, розрахунок 3% річних слід провести за період з 11.12.2018 року по 30.03.2022 року наступним чином: прострочену суму у відповідній валюті помножити на кількість днів прострочення, та помножити на 3, а потім поділити на 100 та поділити на 365 (днів у році). Тобто, 3000 грн. х 1189 прострочених днів х 3 : 100 : 365 = 293,1780…, що становить 293,18 грн. Інфляційні втрати слід стягнути у сумі вказаній у позові, згідно поданого розрахунку (а.с.27-36) - в розмірі 748,30 грн. Що ж до позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 1500 грн., то відповідач у відзиві на позов заявив клопотання про застосування до вимоги про сплату пені спеціального річного строку позовної давності у відповідності до ст.258 ЦК України. Як видно із наданого позивачем розрахунку заборгованості, пеня нараховувалася позивачем в період з 12.12.2018р. по 24.12.2018р. включно (а.с.10), тобто поза межами річного строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість у загальному розмірі - 4041,48 грн., з яких: тіло кредиту - 3000 грн., 3% річних від простроченої суми - 293,18 грн., індекс інфляції - 748,30 грн., а також, у відповідності до норм ст.141 ЦПК України, 2270 грн. оплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 625, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: partial