Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

05.10.2021 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на користь позивача 6623,58 грн невиплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 09.06.2019 в с. Майстрів Новоград-Волинського району Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER] , допустив виїзд за межі проїзної частини, внаслідок чого транспортний засіб перекинувся, у зв"язку з чим пасажири, у тому числі: [PERSON] , отримали тілесні ушкодження. 09.11.2020 року до відповідача було подано заяву щодо виплати страхового відшкодування, яку на момент звернення до суду із зазначеним позовом він не здійснив. Тому, представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з даним позовом. 30.12.2021 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання, визначено резервну дату судового засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій. Учасники у справі у судове засідання не з"явилися. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі. Представник відповідача до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлявся рекомендованою поштою, відзиву на позов не подав. 24.03.2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З"ясувавши обставини, на якій представник позивача посилається як на підставу заявлених вимог позивача, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 09.06.2019 року близько 00 годин 30 хвилин поблизу с. Майстрів, Новоград-Волинського району, водій [PERSON] , який керував технічно справним автобусом-D MERCEDES-BENZ 310 D, реєстраційний номер [NUMBER] , та перевозив пасажирів, у тому числі: [PERSON] , у порушення вимог ПДР України, будучи неуважним, допустив виїзд керованого автобусу за межі проїзної частини, що призвело до його перекидання. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автобус [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (далі за текстом - Страхова). У період з 09.06.2019року по 19.06.2019 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Новоград-Волинське міськрайоне медичне об"єднання». 09.11.2020 представник позивача в інтересах позивача звернувся до Страхової із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, моральної шкоди, та витратами на лікування. 30.08.2021 року направив в адресу відповідача належним чином завірену копію вироку суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції за даним фактом ДТП. Доказів, які б свідчили про виплату позивачу страхового відшкодування, матеріали справи не містять. Так, вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/2861/20 від 10.02.2021, зміненим постановою Житомирського апеляційного суду від 13.07.2021, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 №755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Станом на день настання страхового випадку, встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2019 року - 4173 грн (Закон України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"). Згідно п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. У зв`язку з настанням ДТП позивачем понесені витрати на лікування в сумі 5317,98 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Так, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивача, складає 990,20 грн. Згідно ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відтак, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я, складає 315,40 грн. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача внаслідок ДТП, становить 6623,58 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у справі.

Outcome: approved