Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представниці Спіжавки А.Ю. , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що вона 23.02.2008 зареєструвала шлюб з відповідачем, який за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.10.2021 між ними розірвано. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з моменту припинення шлюбних стосунків діти перебувають всеціло на її утриманні, батько дитини добровільно відмовляється приймати участь в утриманні дітей на належному рівні, не надає матеріальну допомогу на їх утримання дітей та зовсім не враховує їх реальні потреби. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину та стягувати їх, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] та її представниця Спіжавка А.Ю. не з`явилися, у адресованій до суду заяві просили розгляд справи провести в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме судовою повісткою, яка направлялася рекомендованим повідомленням за встановленою судом адресою реєстрації його місця проживання. Згідно проставленої АТ «Укрпошта» відмітки на конверті, який повернувся на адресу суду, адресат [PERSON] відмовився від отримання судового виклику. Водночас, про наявність у нього поважних причин неявки до суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Враховуючи наведене, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представниці позивачки, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований частково та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.02.2008 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у зареєстрованому шлюбу у сторін народилося четверо неповнолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.6-9). Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.10.2021 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сім`ї позивача [PERSON] входять діти: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні. Позивач офіційно не працевлаштована і не має можливості самостійно у повній мірі забезпечити утримання дітей (а.с.10). Добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дітей не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є фізично здоровою працездатною особою, має можливість працевлаштуватися та виконувати обов`язок по утриманню дітей, інших осіб на утриманні не має. Водночас прохання позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, на думку суду, є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання трьох дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 07.12.2021, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 908 грн., а позов задоволено частково, а саме в розмірі 75 %, то суд вважає, що з відповідача на користь держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір в розмірі 681 грн. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: partial