Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який за життя перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як пенсіонер МВС та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вона (заявник) завжди проживала разом із чоловіком за однією адресою, а саме в [ADDRESS] . У 2004 році у неї виникла необхідність змінити місце роботи. Обов`язковою умовою при прицевлаштуванні лікарем-офтальмологом була наявність реєстрації місця проживання в м. Києві. У зв`язку із цим вона (заявник) знялася з реєстрації місця проживання в будинку [ADDRESS] та зареєструвала місце проживання в квартирі, яка належить її сестрі, та розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому вона (заявник) ніколи не змінювала місце фактичного проживання, кожного дня їздила на роботу та поверталася додому в м. Носівку Чернігівської області. У серпні 2020 року вона (заявник) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Листом від 2 вересня 2020 року їй (заявнику) було відмовлено в призначенні даного виду пенсії у зв`язку із тим, що до заяви про призначення пенсії не було додано ні довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника, ні рішення суду про перебування на утриманні. Вона (заявник) не може надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області документ про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою, оскільки на день смерті чоловіка місце її проживання було зареєстроване за адресою, відмінною від адреси реєстрації місця проживання чоловіка. [PERSON] просила суд встановити факт її проживання разом із годувальником [PERSON] , який помер [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали з підстав, які зазначені у заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що [PERSON] фактично постійно проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] в [ADDRESS] . У зв`язку із роботою місце проживання [PERSON] було зареєстроване в м. Києві. Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що з 28 червня 1986 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] та за життя перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як пенсіонер МВС та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-10; 12). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Статтею 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей померлих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Пунктом «б» ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються в тому числі дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У судовому засіданні встановлено, що станом на 15 червня 2020 року, тобто на день смерті [PERSON] , [PERSON] була непрацездатною, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11). З матеріалів справи (а.с. 16) вбачається, що у серпні 2020 року [PERSON] звернталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Листом від 2 вересня 2020 року [PERSON] було відмовлено в призначенні даного виду пенсії у зв`язку із тим, що до заяви про призначення пенсії не було додано ні довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника ні рішення суду про перебування на утриманні. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не може надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області документ про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою, оскільки на день смерті чоловіка місце її проживання було зареєстроване за адресою, відмінною від адреси реєстрації місця проживання чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] за однією адресою, а саме в [ADDRESS] . У 2004 році у [PERSON] виникла необхідність змінити місце роботи. Обов`язковою умовою при прицевлаштуванні лікарем-офтальмологом була наявність реєстрації місця проживання в м. Києві. У зв`язку із цим [PERSON] знялася з реєстрації місця проживання в будинку [ADDRESS] та зареєструвала місце проживання в квартирі, яка належить її сестрі, та розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] ніколи не змінювала місце фактичного проживання, кожного дня їздила на роботу та поверталася додому, на день смерті [PERSON] проживала разом із ним в [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-15) та показаннями допитаних у судоврому засіданні свідків. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту необхідне [PERSON] для переходу на пенсію по втраті годувальника після смерті чоловіка [PERSON] .\~ Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити цей факт. Добуті по справі докази в їх сукупності підтверджують той факт, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] , який помер [INFO] , за однією адресою, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved