Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , є абонентами Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в місті Слов`янськ та користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином у Відповідачів виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а у Позивача право вимагати від Відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість станом на 01 серпня 2021 року складає 28\~088,02 грн. З 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачів склала 28\~088,02 грн. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість Відповідачі користувалися послугами з опалення. Про те, що з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року сума заборгованості склала 28\~088,02 грн. відомо з виписки Особового рахунку, на підставі якого Відповідачам надавалися послуги з опалення. Між позивачем і Відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово комунальної послуги на підставі відкритого Особового рахунку, оскільки Позивач фактично надавав Відповідачам послуги з теплопостачання, а Відповідачі використовували дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялися від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкають Відповідачі, приєднаний до централізованої мережі з теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги Позивачем від Відповідачів не надходило. Відповідачі несвоєчасно оплачують спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення… «№ 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13 квітня 2014 року (п.8), аналізуючи ст. 625 ЦК України вказує, що наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат\~ кредитора від зменшення грошових коштів, які підлягають до сплати кредитору. Таким чином, Боржникам нараховані індекс інфляції у сумі 13\~646,05 грн., 3% річних 3510,73 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже, загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 45\~244,80 грн. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму основного боргу в розмірі 28\~088,02 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 13\~646,05 грн. та три відсотки річних, що складають 3510,73 грн., а також\~\~ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 20 жовтня 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла Заява, в якій вказала, що позовні вимоги визнає частково, просить відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення з неї на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» основного боргу за спожиті послуги з опалення, втрати від інфляційних процесів та 3% річних за період з 01 січня 2013 року по 31 липня 2018 року, з підстав пропущення строку позовної давності, а також розгляд справи проводити без її участі (а.с.17-18). Крім того, 22 жовтня 2021 року та 23 жовтня 2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали до суду Заяви, в яких вказали, що в тексті позову позивач зазначає, що заборгованість виникла та розрахована за період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року. Проте, в доданій до позову роздруківці оборотної відомості по особовому рахунку, сума основної заборгованості розрахована за період з 01 січня 2013 року по 01 серпня 2021 року. Позивач у своїй позовній заяві та додатних до позову роздруківці оборотної відомості по особовому рахунку та розрахунку інфляційних і 3% річних визнає, що його право є порушеним з дня виникнення заборгованості через їх сплату не в повному обсязі за отримані послуги, тобто з 01 січня 2013 року. При цьому, позивачем не наведено обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності. Оскільки вони є інвалідами з дитинства з вадами слуху та речі (глухонемота) та без перекладача жестової мови не можуть спілкуватися з іншими людьми, вони об`єктивно позбавлені можливості дати належну правову та фінансову оцінку повноті та своєчасності оплати ними послуг з опалення, та наслідків несплати або переплати за такі спожиті послуги. З урахуванням вимог статей 256 та 257 ЦК України, позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення з них заборгованості за спожиті послуги з опалення за період з 01 січня 2013 року по 31 липня 2018 року за межами трирічного строку позовної давності. Просять суд відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення з них на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» частини основного боргу за спожиті послуги з опалення, частини втрат від інфляційних процесів та 3% річних, а саме за період з січня 2013 року по липень 2018 року, з підстав пропущення строку позовної давності (а.с.19-24). 28 грудня 2021 року від представника позивача, юрисконсульта Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» Штанько С.В., до суду надійшло Клопотання, в якому представник вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи провести без його участі (а.с.35). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,25-27), є абонентами\~ Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та мають Особовий рахунок № [NUMBER] . Отже, між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з опалення, а відповідачі користувалися даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялися від них. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення… №630 від 21 липня 2005 р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але відповідачі несвоєчасно оплачують спожиті комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. 20, 22 Закону України «Про житлово комунальні послуги»\~ споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а виробник вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати за надані послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст.64 ЖК України повнолітні члени родини наймача\~ несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобов`язанням за надані комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачі ними користуються. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно\~ ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не здійснювали оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 28\~088,02 грн. за період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року. Відповідачі зазначають, що вони є інвалідами з дитинства з вадами слуху та речі (глухонемота) та без перекладача жестової мови не можуть спілкуватися з іншими людьми, вони об`єктивно позбавлені можливості дати належну правову та фінансову оцінку повноті та своєчасності оплати ними послуг з опалення, та наслідків несплати або переплати за такі спожиті послуги, та просять суд відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення з них на користь позивача частини основного боргу за спожиті послуги з опалення, частини втрат від інфляційних процесів та 3% річних, а саме за період з січня 2013 року по липень 2018 року, з підстав пропущення строку позовної давності. Так, як вбачається з розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] за Особовим рахунком № [NUMBER] відповідачі частково сплачували послуги з опалення у період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року. Останній платіж було внесено 17 липня 2021 року на суму 1600,00 грн. (а.с.6-8). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, оплата відповідачами послуг з опалення 17 липня 2021 року на суму 1600,00 грн. свідчить про визнання ними свого боргу, що вказує про переривання перебігу позовної давності з липня 2021 року. До суду позивач звернувся 12 серпня 2021 року. Тобто, з липня 2021 року не минуло три роки, а тому суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, не пропустив позовну давність. Таким чином, судом не може бути застосовано позовну давність до вимог про стягнення основного боргу за період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року у розмірі 28\~088,02 грн. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Крім того, суд зазначає, що наявність інвалідності у [PERSON] (а.с.28)., не є поважною причиною несплати комунальних послуг з опалення. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі\~ 28\~088,02 грн. підлягають задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі\~ 28\~088,02 грн. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~\~ Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Суд погоджується з розрахунком витрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних, наданим позивачем, та вважає його вірним. Таким чином, відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нараховані індекс інфляції у сумі 13\~646,05 грн., 3% річних 3510,73 грн. З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, вони на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні втрати у розмірі 13\~646,05 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3510,73 грн. \~Відповідачам надавалися послуги з опалення, які не в повному об`ємі вносили плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочили\~ виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року, а саме: - основний борг у розмірі 28\~088,02 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 13\~646,05 грн.; - три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3510,73 грн. Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, позовні вимоги ОКП «ДТКЕ» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» підлягають задоволенню та з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за період з 01 квітня 2013 року по 01 серпня 2021 року, а саме: суму основного боргу у розмірі 28\~088,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 13\~646,05 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3510,73 грн., а всього 45\~244,80 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп. (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 2270,00 грн., тобто по 756,67 грн. з кожного. \~На підставі\~викладеного і\~

Outcome: approved