Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

22.11.2021 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя її бабуся [PERSON] 24.06.1993 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області - Пунейко Г.П., згідно з яким заповіла все своє майно їй. Окрім неї, інших спадкоємців немає. Вона, як спадкоємець за заповітом вступила в день відкриття спадщини в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно: житловий будинок із приналежними йому господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 22.11.2021, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 23.11.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.12.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано матеріали спадкової справи. Ухвалою суду від 28.01.2022 залучено до участі у справі третю особу [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю і просить задоволити. У судове засідання представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, позов визнають. У судове засідання третя особа: [PERSON] не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що 28.12.1993 виконавчим комітетом Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть номер витягу 00030842549 від 21.05.2021. Родинні відносини між позивачем [PERSON] (д.п. Ковташинець) та бабусею [PERSON] підтверджуються наданим позивачем свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 26.03.1977, свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] від 05.08.1998, Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (№ витягу 00030844431 від 21.05.2021), та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (№ витягу 00030844364 від 21.05.2021). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області - Пунейко Г.П., яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла своїй онуці [PERSON] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою по формі спадкування виданою ставростою сіл Нижнє Висоцьке, Заріччя, Яблунів, Ропавське, Штуковець виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 18.05.2021 №546, [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживали: син [PERSON] , [INFO] , та внука [PERSON] , [INFO] . Від імені гр. [PERSON] виконавчим комітетом Нижньовисоцької сільської ради засвідчувався заповіт 24.06.1993, за реєстр.№5 Згідно довідки виданої старостою Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, житловий будинок в [ADDRESS] , належав гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . Як видно з копії спадкової справи №61/2021, заведеної нотаріусом Турківського районного нотаріального округу після смерті Іжик К.Л., позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом у визначений законом строк звернулася з заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] 21.10.2021 нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року). Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] , є збудований в 1939 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою селищної ради №545 від 18.05.2021. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи те, що позивач у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняла спадщину за померлою [INFO] бабою [PERSON] , оскільки проживала на день смерті із покійною, що підтверджується довідкою виконавчого комітету сільської ради, а отже у встановлений строк вступила в управління та володіння спадковим майном та є спадкоємцем за заповітом померлої, що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця, приймаючи до уваги заяву відповідача, який не заперечує проти позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної баби підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Інших спадкоємців суд не встановив. [PERSON] , який був залучений до участі в справі як третя особа, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, пояснення щодо позову не подав. Водночас відповідач у справі, проти позову не заперечив. За таких обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 4, 10, 12, 13, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved