Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.01.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що з 02.11.2018 року його було прийнято на посаду начальника виробництва у ТзОВ "Волиньвуд". Після декількох місяців перебування у трудових відносинах з відповідачем у нього почала утворюватися заборгованість по заробітній платі, а тому в кінці 2019 року він пішов у відставку за власний рахунок, оскільки Товариство фактично припинило здійснювати господарську діяльність. Станом на січень 2020 року розмір заборгованості по заробітній платі становив 39000 грн., яка станом дату подачі даного позову є невиплаченою ТзОВ "Волиньвуд". Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за невиплачену йому заробітну плату в розмірі 39000 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~До початку судового засідання від представника позивача надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань чи відзив на позовну заяву від нього до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] з 02.11.2018 року було прийнято на посаду начальника виробництва у ТзОВ "Волиньвуд". Зазначене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] . Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено судом, у ТзОВ "Волиньвуд" виникла перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі, розмір якої станом на січень 2020 року включно становить 39000 грн. Крім того, як вбачається із листа Управління Держпраці у Волинській області № КО-323-з/04-06 від 13.12.2019 року, вирішити спір між ТзОВ "Волиньвуд" та [PERSON] з приводу розрахунку по заробітній платі в позасудовому порядку не виявляється за можливим. Відповідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь 39000 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а також з урахуванням задоволення позову, із відповідача на користь держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору . На підставі ст. ст. 94, 115 КЗпП України,

Outcome: approved