Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Представник позивача Фермерського господарства "КРІСТОЛ" - Шуфрич П.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Горондівська сільська рада, Мукачівська районна державна адміністрація, ФОП [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що Фермерське господарство "КРІСТОЛ" є власником комплексу будівель колишньої вівцеферми, що знаходиться за адресою: с.Жнятино, урочище "Лийгети", б/н (тепер с.Горонда, урочище "Лийгети"), що раніше належав КСГП "Дружба", правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія". Також ФГ "КРІСТОЛ" є власником земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 2,2700 га, кадастровий номер: 2122781801:00:031:0001, цільове призначення якої: для розробки піщаного кар`єру, земельної ділянки площею 0,724 га, кадастровий номер: 2122781800:10:104:0001, цільове призначення якої: для ведення фермерського господарства, земельної ділянки площею 1,2772 га, кадастровий номер: 2122781800:10:104:0002, цільове призначення якої: для ведення фермерського господарства. Власником сусідньої суміжної земельної ділянки площею 1,5627 га, кадастровий номер: 2122781800:01:000:0015, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON] .. Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за індексним номером: 23471798, виданого 25.06.2014 року реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Вказана земельна ділянка отримана у власність [PERSON] , внаслідок виділення її у натурі на місцевості [PERSON] , як спадкоємцю права на земельну частку (пай) у землі колишнього колгоспу "Дружба", що належало матері відповідача [PERSON] - члену колгоспу "Дружба", яке після смерті [PERSON] успадкувала її донька [PERSON] .. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОП [PERSON] .. Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Вищевказана земельна ділянка площею 1,5627 га, яка виділена в натурі (на місцевості) відповідачу [PERSON] розташована на земельних ділянках площею 6,4 га в контурі [NUMBER] та 43,0 га в контурі 282"а", що підтверджується викопіровкою з плану землекористувань Горондівської сільської ради. Згідно відповіді наданої відділом у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 03.03.2021 року за №138/408-21-0.23, земельна ділянка колишньої вівцеферми КСГП "Дружба" площею 6,4 га в контурі [NUMBER] на які розташований вищевказаний комплекс будівель, що належить ФГ "КРІСТОЛ", частина якої перебуває у приватній власності ФГ "КРІСТОЛ", а частина земельної ділянки площею 43,0 га в контурі 282"а" до пайового фонду КСГП "Дружба" не відносилися, тобто дані земельні ділянки не були включені в проект землеустрою щодо організації території земельний часток (паїв) і не підлягали розподілу між власниками земельних часток (паїв). Тобто, вищезазначена земельна ділянка площею 1,5627 га виділена в натурі [PERSON] з грубим порушенням норм закону, оскільки виділена не у відповідності із проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та не на підставі протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Як вбачається із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.02.2021 року за №ПІ-28/0-74/0/63-21, рішенням Закарпатської обласної ради від 23.06.2004 року за №395, змінено межі населеного пункту села Горонда та включено в межі населеного пункту земельну ділянку площею 993,7 га, в яку зокрема входить земельна ділянка колишньої вівцеферми площею 6,4 га (контур 283). Враховуючи вищевказане розпорядження голови Мукачівської РДА від 28.03.2014 року за №116, в частині виділення в натурі [PERSON] земельної ділянки, прийняте з порушенням норм ч.2 ст.5 Закону №899-ІV, оскільки на момент його прийняття частина виділеної в натурі [PERSON] земельної ділянки перебувала в межах населеного пункту села Горонда. Як вбачається із акту вибору земельної ділянки для детальної розвідки будівельних пісків в районі с.Жнятино, затвердженого головою Мукачівської районної державної адміністрації 24.09.2003 року, 24.09.2003 року комісією було проведено обстеження території бувшої вівцеферми площею 9,5 га та встановлено, що вказана територія представляє собою закинуті землі, що поросли бур`яном і їх використання під посіви - неможливе, через наявність залишків розрушених фундаментів вівцеферми, та інших будівель. Як слідує із вищевказаного, земельна ділянка колишньої вівцеферми КСГП «Дружба» площею 6,4 га, на якій розташований комплекс будівель, що належить ФГ «Крістол» і частина якої перебуває у приватній власності ФК «Крістол», призначена для обслуговування будівель вівцеферми і ФК «Крістол», як власник комплексу будівель мало переважне право на викуп вказаної земельної ділянки, а його члени на її приватизацію. Представник позивача ФГ «Крістол» - Баранов Ю.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову та просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у поданому відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області - Шаранич О.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їхнього представника та розглянути справу з врахуванням їхнього письмового заперечення поданого на позовну заяву. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Горондівської сільської ради, Мукачівська районної державної адміністрації та ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім цього, ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності не нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.07.2003 року навіс для сіна, резервуар, за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить Селянському (фермерському) господарству «Крістол» (а.с. 4, 5). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №538474 від 19.11.2007 року вбачається, що Селянське (фермерське) господарство «Крістол», яке знаходиться в [ADDRESS] є власником земельної ділянки площею 2,2700 га, цільове призначення - для розробки пісчаного кар`єру, яка розташована в с.Горонда, урочище «Лейгети», Мукачівський район, Закарпатська область (а.с. 6). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143328156 від 30.10.2018 року та №143326255 від 30.10.2018 року слідує, що власником земельних ділянок, урочище «Лейгети», кадастровий номер 2122781800:10:104:0001, площею 0,724 га, а також земельна ділянка, кадастровий номер 2122781800:10:104:0002, площею 1,2772 га на праві приватної власності належать Фермерському господарству «Крістол» (а.с. 7, 8). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 23471798 від 25.06.2014 року земельна ділянка, урочище «Лийгети» Д-23, кадастровий номер 2122781800:01:000:0015, площею 1,5627 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с/рада Горондівська на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 9-12, 56). Відповідно до листа Відділу у Мукачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №138/408-21-023 від 03.03.2021 року за КСГП «Дружба» від 13.04.1998 року обліковувалась площа сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність, що підлягають паюванню становило у розмірі 1392,7 га. Земельні ділянки в контурі [NUMBER] площею 6,4 га та в контурі 282 «а» площею 43,0 га до земель пайового фонду КСГП «Дружба» не включені (а.с. 13). Із листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за №ПІ-28/0-74/0/63-21 від 25.02.2021 року щодо розпаювання КСГП «Дружба» Мукачівського району слідує, що паювання проводилось відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в КСГП «Дружба» Мукачівського району розробленої Закарпатським філіалом інституту землеустрою в 1998 році. Схема поділу земель КСП «Дружба» погоджена розпорядженням Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12.11.1998 року №395. Відповідно до вищезазначеної схеми поділу контур №283 не паювався. Відповідно до проекту встановлення нових меж (зміни) населеного пункту с.Горонда Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області розробленого ДП «Закарпатським науково-дослідним інститутом землеустрою» та затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 23.06.2004 року №395, контур №283 включений в межу населеного пункту с.Горонда (а.с.14). Із Акту вибору земельної ділянки для детальної розвідки будівельних пісків в районі с.Жнятино від 24.09.2003 року вбачається, що комісія вважає, що ділянка бувшої вівцеферми площею 6,4 га і примикаючи до неї з північного сходу ділянка площею 3,2 га може бути використана для постановки геологорозвідувальних робіт з метою розвідки запасів будівельних пісків (а.с. 15). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0116725 від 24.11.1997 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] належить право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгосп «Дружба», розміром 1,93 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) передано [PERSON] (а.с. 54). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №106713 від 10.12.2012 року, [PERSON] , яка проживає [ADDRESS] є власником земельної ділянки площею 1,5627 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Горондівська сільська рада, «За межами населеного пункту», цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 55). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2020 року позов [PERSON] було задоволено, розірвано договір оренди землі б/н, укладений між [PERSON] і фермерським господарством «Крістол». Зобов`язано останнього передати [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2965 га, що розташована на території Горондівської сільської ради Мукачівського району, кадастровий номер 2122781800:01:0000015, в стані придатному для цільового використання (а.с. 63, 64). Із Витягу з ЄРДР слідує, що кримінальне провадження №12020070120000964 було зареєстровано 17.10.2020 року, з якого вбачається, що 16.10.2020 року о 18 год. 36 хв. до ч/ч Мукачівського РВП надійшли матеріали з ГУ НП в Закарпатській області зареєстровані в Журналі Єдиного обліку УСР в Закарпатській області ДСР НП України №235 від 12.10.2020 року щодо протиправних дій у вигляді порушення встановлених правил використання надр землі фермерським господарством «Крістол» (а.с. 70). Із листа ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №ПІ-28/0-74/0/63-21 від 25.02.2021 року вбачається, що паювання проводилось відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в КСГП «Дружба» Мукачівського району Закарпатської області, розробленої Закарпатським філіалом інституту землеустрою в 1998 році. Схема поділу земель КСП «Дружба» погоджена розпорядженням Мукачівської РДА від 12.11.1998 року №395. Відповідно до вищезазначеної схеми поділу контур №283 не паювався. Відповідно до проекту встановлених нових меж (зміни) населеного пункту с.Горонда Горондівської сільської ради Мукачівського району розробленого ДП «Закарпатським науково-дослідним інститутом землеустрою» та затверджено рішенням Закарпатської обласної ради від 23.06.2004 №395, контур 283 включений в межу населеного пункту с.Горонда (а.с. 78). Із листа Відділу у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №138/408-21-0.23 від 03.03.2021 року слідує, що відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в КСГП «Дружба» від 13.04.1998 року за даним колективним господарством обліковувалось площа сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність, що підлягають паюванню становило у розмірі 1392,7 га. Також, згідно зазначеної схеми паювання, земельні ділянки в контурі [NUMBER] площею 6,4 га та в контурі 282 «а» площею 43,0 га до земель пайового фонду КСГП «Дружба» не включені (а.с. 79). В Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Горондівської сільської ради, Д-23 ур. «Лийгети» знаходиться пояснювальна записка, заява, технічне завдання, Розпорядження голови Мукачівської РДА №116 від 28.03.2014 року, Список громадян - власників сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), Експлікація земельних угідь відповідно до форми №6-зем, акт погодження земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 24.04.2014 року (а.с. 106-123). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2013 року спадкоємницею зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] (а.с. 129). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2010 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 130). Розпорядженням голови Мукачівської РДА №116 від 28.03.2014 року [PERSON] було виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке розташоване на території Горондівської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Лийгети, площею 1,5627 га (а.с. 143, 144). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2100557922014 від 03.06.2014 року земельна ділянка, кадастровий номер 2122781800:01:000:0015, площею 1,5627 га належить державній власності (а.с. 145-150). Із листа Відділу у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №0-7-0.23-428/1/108-21 від 15.06.2021 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2122781800:01:000:0015, площею 1,5627 га розташована на земельних ділянках площею 6,4 га (контур 283) та 43 га (контур 282 «а»). Згідно проекту встановлення меж (зміни) населеного пункту с.Горонда затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 23.06.2004 року №395, контур 283 включений в межу с.Горонда (а.с. 160). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.«б» ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно п.«в» та «г» ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У відповідності до ч.1, 2, 8 та 9 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. У відповідності до ч.6 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно ст.22 ЗУ "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, щодо проведення робіт із землеустрою. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене та враховуючи норми права і встановлені в справі обставини, суд приходить до висновку, що представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів того факту, що яким чином земельна ділянка, яка належить відповідачу, порушує права позивача ФГ «Крістол», а отже позов є необґрунтований та безпідставний. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок). Згідно пункту 6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку визначено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору. Видача свідоцтва про право власності передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (в редакції чинній на момент видачі спірного свідоцтва), що визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, в пункті 24 якого встановлено, що у випадках, встановлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання й підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами. З огляду на вищевикладене, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто свідоцтво про право власності не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Таким чином, для скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво. Зазначене кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 червня 2018 року № 925/797/17; від 05 лютого 2020 року № 904/750/19; від 06.05.2020 року у справі № 120/4617/18-а; від 27 травня 2020 року № 442/2771/17 (ЄДРСРУ № 89675420); від 16 вересня 2020 року № 278/657/18 (ЄДРСРУ № 91854991). Отже, на думку суду, належним способом захисту, а отже, і позовними вимогами, має бути скасування та/або визнання недійсним рішення органу, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності та/або укладено відповідний правочин. В судовому засіданні було встановлено, що розпорядження голови Мукачівської РДА №116 від 28.03.2014 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а саме в частині виділення [PERSON] земельної ділянки в натурі (на місцевості) є дійсним та не скасованим. Що стосується застосування до даних правовідносин строку позовної давності, про який заявив відповідач [PERSON] у поданому відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами ст.261 ЦК України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому за змістом зазначеної норми (ст.261 ЦК України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Під можливістю довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц; від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80); від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61); № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61); від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71); від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134); від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51).

Outcome: dismissed