Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] й відповідно після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності нерухоме майно. З метою прийняття спадщини, у встановлений законом строк [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мойси О.В., та є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад спадкоємців від 23.11.2021 року №89/02-14-9/2020. Однак, приватним нотаріусом Мойсою О.В. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не визначена частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039, та відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №5/02-14-9/2020 від 22 січня 2022 року. Крім того, [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] та після її смерті також відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно довідки приватного нотаріуса Олійника І.М. від 24 листопада 2021 року № 103/02-14, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та онук [PERSON] . Однак, приватним нотаріусом Олійник І.М. також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039, що належала спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №15/02-31 від 10 лютого 2022 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 088402 від 03 грудня 2004 року співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039, яка розміщена за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, не зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , і має право на оформлення своїх прав за законом на нерухоме майно спадкодавців (батька та бабусі), не може оформити свої спадкові права, оскільки вищезазначена земельна ділянка є спільною сумісною власністю померлих [PERSON] та [PERSON] , що не дає нотаріусу можливості визначити частку спадкодавців у спільній сумісній власності, а тому видача свідоцтва про право на спадщину за державним актом на право власності на земельну ділянку є неможливим. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визначити, що частки [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] є рівними та складають по Ѕ за кожним; визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039 за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; та визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ј частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039 за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 088402 від 03 грудня 2004 року співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039, яка розміщена за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] (а/с 8). Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Так, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають по 1/2 частці за кожним співвласником. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , та [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а/с 6-7). Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що із заявою звернувся позивач [PERSON] , про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу та він є єдиними спадкоємцем померлого [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад спадкоємців №89/02-14-9/2020 від 23 листопада 2021 року(а/с10). Однак, позивачу [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мойсою О.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що не визначена частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039 та відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №5/02-14-9/2020 від 22 січня 2022 року(а/с 43-44). Згідно довідки приватного нотаріуса Олійника І.М. від 24 листопада 2021 року № 103/02-14, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та онук [PERSON] . Однак, приватним нотаріусом Олійник І.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0039, що належала спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №15/02-31 від 10 лютого 2022 року у зв`язку із не наданням позивачем [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а/с 45). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом п. г) ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. З урахуванням вище наведеного наявні підстави для визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності в порядку передбаченому ст. 372 ЦК України, припинивши право спільної сумісної власності. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved