Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

У лютому 2022 позивач [PERSON] звернулась до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 30.08.2002. У шлюбі в них народилось троє дітей : дочки [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Стосунки з відповідачем погіршилися через несумісність характерів та кардинально різні погляди на вирішення важливих життєвих і сімейних питань. Зазначила, що на даний час їх шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, а тому їхній шлюб носить формальний характер, просить такий розірвати. 16.02.2022 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін . Позивач в судове засідання не зявилась, у поданій заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, щодо примирення заперечує , просить їх шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився , у надісланій заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності , проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що подану заяву слід задоволити з наступних підстав . Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 30.08.2002 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статею 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. З урахуванням наведеного судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявника. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 992,40грн. в користь позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved