Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

[PERSON] 05 лютого 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття арешту та виключення запису про обтяження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року від Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було витребувано копію ухвали від 27 вересня 2000 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 грудня 1994 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] склала заповіт, посвідчений 12 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. і зареєстрований за № 25, яким усе своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. від 09 грудня 2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із накладенням арешту на квартиру, яка є спадковим майном. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] ніколи у м. Запоріжжі не проживала, вона постійно проживала і була зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно з відомостями Новокодацького ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] станом на 12 серпня 2020 року у ВДВС не перебуває. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову [PERSON] було відмовлено. Просив суд скасувати арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року, та виключити запис про обтяження. Представник позивача у свої заяві до суду просила розгляд справи проводити без фіксації, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини не явки судові не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради судове засідання свого представника не направив, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника судові не повідомив, пояснення на позов до суду не направив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 грудня 1994 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с. 10), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в Дніпропетровському МБТІ в реєстровій книзі за № 42п-104 (а.с. 10 оберт). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с. 49). 12 січня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. і зареєстрований в реєстрі за № 25, яким усе своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. від 09 грудня 2020 року [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено з підстав наявності арешту на квартиру [ADDRESS] (колишня назва Дніпропетровськ) (а.с. 11). Згідно з відомостями з КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року на квартиру накладено арешт (а.с. 12). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , архівний № 2240957DNIPER1, архівна дата 27 вересня 2000 року, № реєстру: 63049-41 (а.с. 13). Відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 03 травня 1979 року по 09 жовтня 2020 року, інші зареєстровані особи за вказаною адресою на день смерті [PERSON] відсутні (а.с. 16). Листом Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 68965/28 від 12 серпня 2020 року повідомлено, що перевіркою АСВП встановлено, що виконавчі провадження відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , станом на 12 серпня 2020 року у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра на виконанні не перебували (а.с. 15). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/6661/17 від 04 вересня 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу [PERSON] було відмовлено, підставою відмови судом було зазначено, що заявник [PERSON] не є учасником цивільної справи, тому у нього відсутня процесуальна правоздатність заявляти клопотання про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 17). Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, до позивача, як спадкоємця прав та обов`язків [PERSON] , померлої [INFO] , перейшли права, які належали померлій [PERSON] , зокрема право заявити позовні вимоги про скасування заходів забезпечення позову та скасування арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року, на квартиру [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності належить [PERSON] , на примусовому виконанні виконавче провадження, де боржником є [PERSON] , в органах ВДВС не перебувало. У позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє спадкове право та отримати свідоцтво про право на спадщину через наявність накладеного арешту на квартиру, яка є спадковим майном, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а порушення прав позивача підлягає усуненню шляхом скасування арешту з майна. Щодо позовної вимоги в частині скасування та виключення з Державного реєстру заборон відчуження запис про обтяження, то вони не підлягають задоволенню, оскільки запис про накладення обтяження на квартиру [ADDRESS] було накладено на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2000 року, яка є чинною, судом апеляційної інстанції не скасована. Скасування арешту щодо нерухомого майна з вчиненням відповідних реєстраційних дій державного реєстратора надасть [PERSON] можливість реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тому вірним способом захисту в даному разі є скасування арешту. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial