Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вараської міської ради № 19 зареєстровано дитину, покинуту в пологовому відділенні КМП «Вараська багатопрофільна лікарня», присвоєно їй прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] . Інформація про батька дитини вказана у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Згідно рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 23 лютого 2021 року № 63 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 23 лютого 2021 року рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Костюченка П.О. призначено опікуном [PERSON] . Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 24 лютого 2022 року. 24 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на 15 березня 2022 року. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку визначеному ЦПК України, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00029302775, відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до частини другої статті 135 Сімейного Кодексу України. 20 січня 2021 року виконавчим комітетом Вараської міської ради прийнято рішення № 19 про реєстрацію народження дитини, покинутої в пологовому будинку комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня», присвоїти їй прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Вараш Рівненської області. Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради № 63 від 23 лютого 2021 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вараської міської ради № 64 від 23 лютого 2021 року встановлено опіку над малолітньою [PERSON] та призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] . У довідці № 189-04/22 від 19 січня 2022 року сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26 лютого 2021 року. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні 24 лютого 2022 року позивач зазначив, що малолітня [PERSON] проживає з ним та перебуває на його повному утриманні. Разом із позивачем проживає його дружина. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 179 СК України зазначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Враховуючи, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved