Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Рішенням Богородчанського районного суду від 24 січня 2022 року у цивільній справі №338/810/21 відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, приватного підприємства «Фірма «СОМГІЗ» про визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів з продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2620455100:01:005:1069, площею 0,2567 га в межах населеного пункту селища Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області (лот № 67052), проведені приватним підприємством «Фірма «СОМГІЗ». 27.01.2022 року представник відповідача приватного підприємства «Фірма «СОМГІЗ» - адвокат Бойко Вікторія Володимирівна подала суду заяву у якій просила вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 13000 грн. В судове засідання на розгляд заяви про постановлення додаткового рішення сторони не з`явились. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З урахуванням обставин, що стали підставою для ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути дане питання за відсутності сторін. Дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При постановленні рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, оскільки даних про понесені витрати на правничу допомогу у розпорядження суду не було подано. Представником відповідача приватного підприємства «Фірма «СОМГІЗ» у відзиві було надано попередній розрахунок таких витрат. Про подання доказів про понесені судові витрати представником відповідача зроблено відповідну заяву в порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України. Частина 2 ст.141 ЦПК України визначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу понесену приватним підприємством «Фірма «СОМГІЗ» суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України. Так, згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2022 року [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, приватного підприємства «Фірма «СОМГІЗ» про визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів з продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, кадастровий номер 2620455100:01:005:1069, площею 0,2567 га в межах населеного пункту селища Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області (лот № 67052), проведені приватним підприємством «Фірма «СОМГІЗ». Адвокатом Бойко В.В. до заяви про постановлення додаткового рішення, що подана за правилами ч.8 ст.141 ЦПК України, долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги №14/20 від 18.06.2020 року (далі-Договір), копію акту №19/21від 06.08.2021 року про надану правову допомогу до Договору, копію платіжного доручення №2408 від 09.08.2021 року, копію акту №20/21 від 30.08.2021 року про надану правову допомогу до Договору, копію платіжного доручення №336408 від 30.08.2021 року, копію акту №34/21 від 24.12.2021 року про надану правову допомогу до Договору, копію платіжного доручення №4630 від 24.12.2021 року, копію акту №01/22 від 24.01.2022 року про надану правову допомогу до Договору, копію платіжного доручення №53 від 25.01.2022 року, відповідно до яких загальна сума витрат на оплату допомоги адвоката склала 13000 грн. Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Бойко В.В. з 21.07.2021 року на підставі ордера від 21 липня 2021 року надавала правничу допомогу і у відзиві на позовну заяву зазначила розмір орієнтовних витрат у суді першої інстанції. Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що під час розгляду справи стороною відповідача понесено витрати на правову допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з позивача. Разом з тим суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). На думку суду представником відповідача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн., що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial