Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - Загальноосвітньої школи І ІІ ступенів с. Білоголів Зборівського району Тернопільської області з вимогами: визнати незаконним\~та скасувати\~наказ директора\~Загальноосвітньої школи\~І \~ІІ ступенів\~с.\~Білоголів Зборівського\~району Тернопільської\~області №\~42-к\~від 05\~листопада 2021\~року про\~відсторонення позивача від роботи. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважають оскаржуваний наказ незаконним і не чинним, оскільки на їх думку він прийнятий з порушенням порядку встановленого законом. Крім цього законодавство не передбачає такого виду документу по підприємству, установі, організації як повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, а директор школи не мав законних повноважень відсторонити позивача від роботи, так як не мав відповідних показань від органів санітарно епідеміологічної служби. Так само Залозецька селищна рада при прийнятті наказу №197-од від 27 жовтня 2021 року «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 вийшла за межі своїх повноважень, так як законодавством не передбачено надавати будь які довідки чи документи про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Оскаржуваний наказ порушує конституційні права позивача на працю. Запроваджена система карантинних заходів є незаконною і суперечить Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини, порушує право позивача на захист конфіденційної інформації. Вважають, що наявні вакцини є незареєстрованими лікарськими засобами, не пройшли належних випробувань та є неефективними. Сам наказ Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року\~№2153\~не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти хвороби COVID-19. Представник відповідача просить розглянути справу без його участі, надав відзив, згідно якого позову не визнає, вважає, що оскаржуваний наказ про відсторонення відповідача від роботи є правомірним, так як він прийнятий відповідно до законів України та постанов уряду. Суд заслухав пояснення позивача та представника, дослідив і оцінив надані докази та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а доводи позивача не мають правових підстав, виходячи з наступного: позивач працює\~на посаді\~вчителя зарубіжної\~літератури та\~основ християнської\~етики Загальноосвітньої\~школи І\~ ІІ\~ступенів с.\~Білоголів,\~ що стверджується копія її трудової книжки. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року\~№2153\~«Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Пунктом 41- 6. Постанови КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 зобов`язано керівників державних органів, керівників підприємств, установ та організацій забезпечити відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Наказом директора Загальноосвітньої школи\~І \~ІІ ступенів\~с.\~Білоголів № 42-к від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи І. А. Беркиту», позивача відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати на період відсутності підтверджуючих документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 або довідки про абсолютні протипокази до проведення профілактичних щеплень. Надана позивачем довідка сімейного лікаря від 08.11.2021 не містить відомостей про абсолютні протипокази позивачу до проведення профілактичних щеплень. Відповідно до п. а, б ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Перелік підстав для відсторонення від роботи визначений в ст. 46 КЗпП України у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно частин 2-4 до ст.12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25 лютого 2020 року\~№521\~до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133 (пункт 39) внесено COVID-19. З аналізу зазначених вище нормативно правових актів вбачається, що відсторонення працівника від роботи зумовлене небезпекою, яку становить невакцинована особа вона може стати носієм захворювання та поширити вірус серед інших співробітників . При цьому закон зумовлює обов`язок роботодавця відсторонити невакциновану особу від роботи не тільки у разі її хвороби, але й з матою попередження поширення інфекційної хвороби. Право на відсторонення працівників від роботи, згідно ст.46 КЗпП має саме власник або уповноважений ним орган, а не органи санітарно епідеміологічної служби. Як було зазначено вище, стаття 46 КЗпП України дозволяє роботодавцю відсторонювати працівника від роботи в інших випадках, передбачених законодавством. Саме такий виняток і вказаний у статті 12 закону Про захист населення від інфекційних хвороб. Щодо доводів позивача про те, що дії відповідача порушують її право на захист конфіденційної інформації, в тому числі на таємницю про стан здоров`я, то відповідно до с. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» під лікарською таємницею слід розуміти інформацію, яка стала відома медичним працівникам й іншим особам у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків про хворобу, медичне обстеження, огляд і результати, інтимну й сімейну сторони життя громадянина. Згідно з ст.286 Цивільного кодексу України під лікарською таємницею слід розуміти таємницю про стан здоров`я особи; факт звернення за медичною допомогою; діагноз; інші відомості, одержані при медичному обстеженні особи. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Сертифікат вакцинації не несе лікарської або медичної таємниці, а є документом, що підтверджує певний факт, а саме факт вакцинації. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Щодо доводів позивача про порушення її конституційних прав та свобод, внаслідок запровадження обов`язкової вакцинації, суд вважає за необхідне звернутися до рішень Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у подібних правовідносинах. У рішенні від 08 квітня 2021 року у справі Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява № 47621/13) Європейський суд з прав людини підкреслив, що, на загальну думку, вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних з точки зору витрат заходів у сфері охорони здоров`я і що кожна держава має намагатися досягати максимально можливого рівня вакцинації серед свого населення. Конвенція та інші міжнародні документи покладають позитивне зобов`язання на Договірні Держави зі вжиття належних заходів із захисту життя і здоров`я осіб, які перебувають під їхньою юрисдикцією. У світлі цих аргументів ЄСПЛ дійшов висновку, що обов`язок проходження вакцинації є відповіддю національних органів влади на нагальну соціальну потребу в захисті здоров`я окремої особи та суспільства в цілому. ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, атому у цьому немає порушень статті 8 Конвенції. В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб». За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed