Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у березні 2020 року надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №150424, що становить 34 199,40 грн. та складається з: 800,00 грн. - основний борг; 16 725,00 грн. - заборгованість за відсотками; 16 674,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 16.04.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульського В.І. від 17.03.2021 прийнято справу до свого провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 06.03.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики №150424 та [PERSON] було укладено договір позики №150424 відповідно до умов якого останній отримав у позику 800,00 грн. з кінцевим строком повернення до 09.03.2017 на умовах визначених вказаним договором. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов договору, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії договору позики №150424 від 06.03.2017 (укладеного в електронній формі), ТОВ «ВЕЛЛФІН» зобов`язалося надати [PERSON] у позику кошти в розмірі 800,00 грн. на три дні, з кінцевим терміном повернення - 09.03.2017, зі сплатою відсотків за користування грошима. Вказаним договором визначено порядок нарахування процентів, так пунктом 1.5 Договору передбачено, що розмір основних процентів складає: 1,9% від суми позики, але не менше 30 грн. за перший день користування позикою, 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня користування позикою в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно пунктом 1.4 Договору передбачено, що цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. На підтвердження суми заборгованості надано: довідку щодо заборгованості. Відповідно до копії виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є кредитування. Норми права та висновки Верхового Суду, що застосував суд. У відповідності до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 вказаної статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками ( по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц. Висновок суду. У даній справі на позивачу лежить обов`язок довести наявність у відповідача заборгованості. Підтвердженням заборгованості можуть бути первинні документи або виписка по особовому рахунку. Розрахунок заборгованості не доводить факту заборгованості. Позивачем відповідних доказів не надано. Позивач у зобов`язанні є кредитором тому у нього мали бути наявні докази на підтвердження заборгованості шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, як це передбачено договором. Відтак позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заборгованості відповідача, що виключає можливість задоволення позову. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню, інших судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed