Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - [PERSON] , діючий від імені та в інтересах заявника, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не явився, будь-яких заяв чи пояснень від нього не надходило. Представник заінтересованої особи - Ренійської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не явився, просив розглядати справу без його участі, заперечень щодо заявлених вимог не мав. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 07.12.2000р. заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заявник був призначений спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] , складеним останнім 15.02.2000р. Крім того, на ім`я заявника був оформлений державний акт серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку площею 0,52 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До державного акту було оформлено також і акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання (додаток до державного акту серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку). В даний час у заявника виникла необхідність у розпорядженні належним йому майном, у зв`язку із чим він звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори. Однак, оформити правовстановлюючі документи неможливо, оскільки виявилася розбіжність у записах імені заявника у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, державному акті серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку та акті встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання. Так, у паспорті заявника його ім`я записано як « [PERSON] », а у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, державному акті серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку та акті встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання - вказане помилково, як « [PERSON] ». Цей невірний запис було допущено внаслідок помилки у записах імені заявника у документах. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання щодо оформлення документів, розпорядження майном, що йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державного акту серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку та акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За визначенням ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Про помилковий запис імені заявника свідчать викладені ним у заяві обставини, запис його імені на українській мові у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, державному акті серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку та акті встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, який не є тотожним із даними паспорту заявника та його особистими даними, як платника податків. Розбіжності у записах імені заявника виникли у зв`язку із його помилковим перекладом на державну мову у документах, зазначенням іншого (можливого) варіанту імені «Вячеслав». Таким чином, факт належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державного акту серії ЯИ №120973 від 05.10.2009р. на право власності на земельну ділянку та акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, оформлених на ім`я [PERSON] , саме заявнику - [PERSON] , суд вважає встановленим. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для того, щоб він мав можливість використовувати дану власність на свій розсуд, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved