Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 05.01.2022 року, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 30.05.1988 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №516799 від 07.12.2009 року. Окрім власника в домоволодінні зареєстрований його онук - [PERSON] який є відповідачем по справі. Позивач вказує, що відповідач з 2004 року не проживає у вказаному домоволодінні та не повертався до нього. Його особистих речей в житловому будинку немає та він не повідомляв нічого про себе вже дуже багато часу, позивач та інші особи не перешкоджають відповідачу у доступі до житла. Враховуючи викладене, та те, що [PERSON] не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, відповідач втратив право користування житлом, оскільки відсутній більш ніж один рік у житловому приміщенні. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидії, а тому просиі суд визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 02.02.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 02.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження, та вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 30.05.1988 року [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №516799 від 07.12.2009 року підтверджується право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки з виконавчого комітету Леськівської сільської ради від 23.11.2021 року №1645, в домоволодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих/входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження місця проживання, станом на день складення акту, а саме 30.11.2021 року, в домоволодінні проживає дві особи: [PERSON] , [PERSON] (дружина). [PERSON] з 2004 року виїхав з житлового будинку і до цього часу без поважних причини не повертався. Його місцезнаходження невідоме. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла - для позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, зокрема домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивач не просив стягувати сплачений ним судовій збір, проте з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 908,00 гривень, що на 84,40 грн., менше від встановленої ставки, а відтак з нього підлягає сплаті сума судового збору в розмірі 84,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved