Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Радивилівського районного суду від 03 січня 2018 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 гривень щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбі між ними розірвано, відповідно до рішення Радивилівського районного суду від 03 січня 2018 року. Вказаним рішення також стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В часу винесення вказаного рішення, змінився матеріальних стан відповідача - на даний час він офіційно працевлаштований в регіональній філії АТ «Укрзалізниця», має стабільний заробіток. Просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засіданні не з`явились, подавши заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали, просять їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовній вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення Радивилівського районного суду від 08 лютого 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 08 вересня 2017 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8-11) На виконання вказаного рішення суду, Радивилівським районним судом 13.08.2018 року видано виконавчий лист. (а.с.7) Пред`явивши даний позов до відповідача, позивач покликається на ст. 192 СК України та обґрунтовує його обставинами, зазначеними ним у позовній заяві. Позивач вказує, що змінилось матеріальне становище відповідача, а саме він на даний час відповідач офіційно працевлаштований, а тому розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дочки необхідно стягувати в частці від його доходу. Відповідач, подавши до суду заяву про визнання позову, не заперечував щодо свого офіційного працевлаштування АТ «Укрзалізниця» ВСП Рівненська дистанція електропостачання. Так, відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом. Водночас, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Вирішуючи спір, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривеньщомісячно та враховуючи положення законодавства щодо визначення розміру аліментів виходячи з отримуваного доходу платника аліментів, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: approved