Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

27.10.2021 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду за позовом [PERSON] , з нього стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх його доходів. В момент винесення рішення про стягнення аліментів його майновий стан дозволяв сплачувати 1/3 частку його доходів, після розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення аліментів позивач та відповідач поновили подружні стосунки та почали проживати разом однією сім`єю. Він працював за кордоном і надавав кошти в сім`ю в тому числі і на утримання дитини. Однак, після остаточного припинення подружніх стосунків за заявою [PERSON] , державним виконавцем було нараховано заборгованність по аліментах за два роки. В подальшому змінився матеріальний стан, так і сімейний стан, а саме на матеріальний стан вплинули ведення карантинних обмежень. Також, 10.02.2021 року за судовим наказом за заявою [PERSON] з нього стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімум на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення донькою повноліття. Крім аліментів на доньку з нього стягуються кошти і на [PERSON] , як матері його доньки, що не працює в зв`язку з доглядом за дитиною до трьох років. За рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області зменшено розмір стягнених аліментів на доньку [PERSON] з ј частини до 1/6 частини всіх його заробітків. На даний час з його заробітної плати вираховується більше 50 відсотків. В результаті чого він знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Просить зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] з 1/3 частини до 1/6 частини доходів, щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області ві 11.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 20.12.2021 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив в якому зазначено, що позивач [PERSON] , намагається завести суд в оману своїми неправдивими доводами, а саме, що за її заявою державним виконавцем по її заяві йому нарахували заборгованість в сумі 52315 що є не правдою. Введення карантинних обмежень в 2020-2021 роках не могло вплинути на ту заборгованість яка зросла з роками. Що стосується сплати коштів на жінку, про яку немає відомостей, яке вона має відношення до нього та дитини. Вважає, що ця жінка, як одержувач аліментів, поставила себе свідомо у таке становище, що потребує матеріальної допомоги. На відміну від позивача її матеріальний стан погіршився ще з 2019 року коли захворіла донька. Лікування доньки не закінчилось по даний час. Вона перебуває на обліку в центрі зайнятості з 18.10.2021 року. Просила відмовити у задоволені позову. 20.12.2021 року через канцелярію суду від [PERSON] , надійшов зустрічний позов про стягнення заборгованості за несвоєчасну сплату аліментів в якому зазначено, що відповідно до виконавчого листа №381/1375/16ц від 18.04.2016 року, який видав Фастівський міськрайонний суд за яким [PERSON] , мав сплачувати аліменти по 1/3 від усіх видів доходу на утримання доньки [PERSON] . Та відповідно постанови від 24.05.2019 року мав сплатити 70% погашення заборгованості. Однак з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, який не сплачував їх відповідно до виконавчого листа. Просить стягнути пеню в розмірі 26778,25 грн за наявності заборгованості у відповідача від загального розміру пені в сумі 403280,45 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2022 року прийнято зустрічну заяву [PERSON] та об`єднано позовні вимоги в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . 10.01.2022 [PERSON] надав відповідь на відзив [PERSON] , в якому зазначив, що не заперечує проти компенсації частини додаткових витрат, які фактично і сплачуються з коштів які вираховуються з нього. Однак, він не маю нести матеріальну відповідальність за несвоєчасну виплату державною коштів [PERSON] як безробітної та не несе відповідальності за погіршення стану її здоров`я. Його зобов`язання стосуються лише його доньки. Саме дії [PERSON] , він обмежений в можливості мати більший дохід, адже саме за її заявою йому обмежено виїзд за межі України де він міг би отримувати більші доходи. 10.01.2022 року надійшов Відзив на зустрічну позовну заяву від [PERSON] , де він зазначив, що стягнення пені є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Фактичними обставинами які спричинили виникнення заборгованості по аліментам є те, що після розірвання шлюбу з [PERSON] були поновлені подружні стосунки і на підставі заяви самої [PERSON] державним виконавцем була скасована заборгованість. Після остаточного розірвання шлюбних стосунків я відразу почав платити аліменти та частинами виплачувати заборгованість. В 2018 році отримав травму - перелом гомілки та був госпіталізований. Після реабілітації працевлаштувався і розпочав виплачувати заборгованість. Про те, що донька потребує обстеження і лікування [PERSON] нічого не повідомляла. Просить звернути увагу, що за рішенням було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини доходів, а в січні 2021 року прийнято рішення про стягнення з нього аліментів на іншу дитину в розмірі ј частини доходу. Заборгованість яка існує на момент звернення [PERSON] , виникла за час моєї непрацездатності і погашається ним частинами з заробітної плати. Просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] , свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові, а також надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 18.02.2022 року, яка становить 15757,45 грн і він не заперечує її сплачувати. В судовому засіданні [PERSON] , проти позову [PERSON] , заперечувала та просила в його задоволені відмовити, що стосується свого позову просила його задоволити та також не заперечувала, що дійсно на даний час заборгованість зі сплати аліментів зменшилася і становить 15757,45 грн. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до (30 березня 2016 року) і до досягнення дитиною повноліття. 25.05.2016 року постановою державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №381/1375/16-ц виданий 18.04.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до (30 березня 2016 року) і до досягнення дитиною повноліття. 10.02.2021 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткова них мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи від дня подання заяви до суду, а саме з 29.01.2021 і до досягнення донькою повноліття. 22.02.2021 року постановою головним державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) відкрито виконавче провадження за судовим наказом №381/324/21 виданий 15.02.2021 року Фастівським міськрайонним судом Київської області. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року зменшено розміри аліментів які стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до (29.01.2021 року) і до досягнення дитиною повноліття та стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за боржником [PERSON] рахується заборгованість станом на 10.09.2021 в розмірі 31806, 6 грн. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні встановлено, що на утримані [PERSON] перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває ще одна малолітня дитина, у нього змінився сімейний стан, а тому аліменти, які стягуються на утримання доньки [PERSON] на користь відповідача, мають бути зменшені до 1 / 4 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1 /4 частини доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч.5ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Судом також враховано, що день постановлення рішення про стягнення аліментів Фастівським міськрайонним судом у 2016 році у позивача на утриманні перебувала лише одна дитина, тому факт народження другої дитини є зміною сімейного стану позивача, що в розумінні ст.192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру присуджених аліментів. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про стягнення пені суд прийшов до наступних висновків. Частиною 4 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12, ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов`язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Таким чином, звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань по сплаті аліментів можливо лише в тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин, які в кожному конкретному випадку оцінюються судом з огляду на обставини справи. Відповідачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від нього причин, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Як встановлено судом, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за ним існує заборгованість по виплаті аліментів. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це один зі способів забезпечення виконання зобов`язання. Її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. При розрахунку пені за прострочення сплати аліментів суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Згідно з уточненим розрахунком, наданим представником позивача, розмір неустойки (пені) за період з листопада 2017 року по серпень 2020 рік становить 488330,19 грн. Наданий позивачкою розрахунок суд приймає за основу для нарахування пені, так як він проведений відповідно до вимог ст.196 СК України за період несплати аліментів на утримання дитини. Однак, оскільки нарахований представником позивача розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути пеню у розмірі, який дорівнює 100 відсотків заборгованості, ( [PERSON] в судовому засіданні надано розрахунок заборгованості станом на 18.02.2021 рік яка становить 15757,45 і даний факт не заперечувала позивач [PERSON] ) тобто 15757,45 грн за період з листопада 2017 року по серпень 2020 рік. З огляду на вищевикладене, суд вважає зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial