Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось 08.11.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позовній заяві представник позивача зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 17.06.2011 року. Позичальник при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 15000, 00 гривень. [INFO] [PERSON] помер. Станом на день його смерті разом з ним проживали [PERSON] та [PERSON] . Також в позові зазначено, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, Позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 05.05.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті, заборгованість позивальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 17.06.2011 року, становить - 14 333,31 грн, яка складається з: 13 425,27 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 13425,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 908,04 грн - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі вищезазначеного, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитний договором № б/н від 17.06.2011 року у розмірі 14 333, 31 грн., та вирішиш питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про строк подання відзиву та не подали відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини: 17.06.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, внаслідок чого він підписав Заяву № б/н від 17.06.2011 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 15000,00 грн. Згідно наданого розрахунку, в зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 09.10.2019 року утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: 13 425,27 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 13425,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 908,04 грн - заборгованість за простроченими відсотками, всього - 14 333, 31 гривень. Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.02.1983 року Біла Церква міськ. відділ ЗАГС Київської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1740 від 11.08.1983 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.10.2019 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 490 від 18.10.2019 року. 16.07.2020 року [PERSON] подала до Теплодарської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . 21.02.2020 року до Кілійської районної державної нотаріальної контори від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла претензія кредитора, згідно якої банк просив включити кредиторські вимоги в спадкову масу. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59536893 від 21.02.2020 року, виданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою встановленою, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрита спадкова справа № 31к/2020 року. Відповідно до довідки за вих. № 799 від 29.12.2021 року, наданої виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті з ним були зареєстровані: [PERSON] - [INFO] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - брат. 27.04.2021 року за вих. № SAMDNWFC00002711501 [PERSON] та [PERSON] , як особам, які проживали разом зі спадкодавцем на день смерті, направлено листи-претензії та повідомлено про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.06.2011 року в розмірі 14 333, 31 гривень. Відповідно до листа за вих. № Э.37.7.0.0/1784 від 06.10.2020 року направленого Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на адресу Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області встановлено, що 16.05.2019 року між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNHENS-194G4WK. Застрахована особа за цим Договором - [PERSON] . За випадком, що стався 09.10.2019 року із Застрахованою особою, а саме смерть застрахованої особи, ТДВ СК «Кредо» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 125 000, 00 гривень. Зазначені кошти будуть перераховані спадкоємцю після надання до ТДВ СК «Кредо» свідоцтва про право на спадщину. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи, спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку ч. 1 ст. 1261 ЦК України є мати спадкодавця - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що прийняв спадщину в порядку, передбаченому ЦК України та враховуючи, що [PERSON] не звертався до нотаріальної контори ні з заявою про прийняття спадщини, ані із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що він не має права спадкування на рівні з відповідачем [PERSON] , оскільки є спадкоємцем другої черги за законом, у зв`язку з чим позовні вимоги до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, а в частині вимог до відповідача [PERSON] наявні підстави для задоволення позову, оскільки виходячи з Договору (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNHENS-194G4WK, укладеного 16.05.2019 року, відповідач зможе задовольнити вимоги кредитора в межах вартості отриманого у спадщину майна. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial