Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

01.12.2021 року до Самарського районного суду міста Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором № CL-92277 від 08.02.2018 року у розмірі 36854,87 грн., що складається з 21817,01 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 15037,86 грн. - заборгованість за відсотками; суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. та суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3685,48 грн. У разі неявки в судове засідання відповідачів, АТ «Кредобанк» не заперечує проти винесення заочного рішення та розгляду справи без участі представника позивача. І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач у своєму позові посилався на те, що 08.02.2018 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-92277, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 30000 грн. строком до 05.08.2022. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалась повернути одержаний кредит у повному обсязі, сплатити за користування кредитом проценти та інші платежі у строк та на умовах, визначених кредитом. 08.02.2018 [PERSON] було підписано анкету-заяву № CL-92277 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Анкети-заяви, позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку по кредитному договору № CL-92277 від 08.02.2018 станом на 15.09.2021 заборгованість [PERSON] становить 36854,84 грн., що складається заборгованості за тілом кредита у сумі - 21817,01 грн., заборгованості за відсотками у сумі - 15037,86. Досудовими вимогами від 14.07.2021 та 26.07.2021 року, представник банку звертався до боржника з вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Відповідач не зверталась до банку для мирного врегулювання спору, що і стало причиною звернення позивача до суду. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 01.12.2021 представником позивача подано дану позовну заяву. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 15.12.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 52). Від відповідачів, повідомлених належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містить конверт, повернутий поштою з адреси відповідачів, з поміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 55). Суд повідомляв відповідачів шляхом надання оголошення на сайті «Судова влада України», яке було опубліковано на сайті 15.02.2022 року (а.с. 56-57), у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.02.2018 року [PERSON] подала до ПАТ «Кредобанк» анкету-заяву № CL-92277 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій окрім інших анкетних даних зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Анкети-заяви, позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя (а.с.22). 08.02.2018 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-92277, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 30000 грн. строком на 54 місяці до 05.08.2022, а відповідач зобов`язалась повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 19-21). Відповідачу [PERSON] позивачем було перераховано кошти у розмірі 12800,00 грн. за меморіальним ордером № 7046145 від 08 лютого 2018 (а.с. 8) та 17200,00 грн. за меморіальним ордером № 7046168 від 08 лютого 2018 (а.с.9) . На підтвердження наявності у відповідача [PERSON] перед позивачем АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-92277 від 08.02.2018 року у розмірі 36854,87 грн., позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 15.09.2021 (а.с. 6-7). Досудовими вимогами від 23.06.2021 за вих. № 30562/2021 та від 23.07.2021 за вих.30562/2021, банк звертався до боржників з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, які було направлено на адресу [PERSON] та [PERSON] , про що в матеріалах справи міститься копія реєстрів відправки поштою. Відповідно до трекінгу відравлень «Укрпошти», вказані вимоги, були повернуті за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну збергіання» (а.с. 26-34). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). З урахуванням того, що у відповідача [PERSON] перед позивачем існує заборгованість, яка позичальником добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36854,87 грн. Позивач, при вирішення даного спору, просив про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 61 СК України, відповідно до якої у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно,: в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На думку позивача, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував, що докази того, що [PERSON] на час підписання кредитного договору перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відсутні. Відмітка у відповідній графі анкети-заяви не є належним доказом перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] . Отже суд не вбачає підстав для солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості перед позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, що складають 3685,48 гривень. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разомі з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час на прибуття адвоката до місця розгляду справи) і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (участь у судових засіданнях, час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивача не надано підписаного акту прийнятих робіт АТ «Кредобанк», підтвердження оплати ним послуг адвоката. Натомість надано копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року (а.с.41-42). Тому суд приходить до висновку, що позивачеві у стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу слід відмовити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 гривень (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial