Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач ТОВ «МІРІДО» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що ТОВ «МІРІДО» і [PERSON] уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги від 20.05.2019 № 20/05. На підставі договору позивач в період з 20.05.2019 по 24.05.2019 надав відповідачу поворотну фінансову допомогу, з метою придбання нерухомого майна, а саме: адміністративно-складської будівлі з підвалом літ. Д-3, Д-2 (окрім приміщень першого поверху № 21), п/п, Д'-3 (окрім приміщень ІІІ поверху № 16,17,18), загальною площею 3518,2 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , в сумі 1718940 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами. Остаточною датою повернення допомоги є 31 грудня 2019 року. Відповідач не повернув отриману позику в строки визначені договором. Позивачем 15.12.2020 на адресу відповідача було надіслано вимогу, відповідно до якої вимагали протягом 7 денного строку погасити суму боргу в розмірі 1718940 грн. 22.12.2020 відповідач надав відповідь, якою запевняв, що після продажу рухомого майна, яке вказане в договорі здійснить погашення суми боргу за позикою повністю. Так як позика не погашалася відповідачем, то 15.11.2021 позивачем на адресу відповідача надіслана повторна вимога. На даний час сума боргу не погашена. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «МІРІДО» суму заборгованості за договором у розмірі 1718940 грн. судові витрати в розмірі 25784 грн. 10 коп. 26 січня 2022 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 16 лютого 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Також 15.02.2022 позивачем була направлена на адресу суду відповідь на відзив, в якій зазначається, що згідно п. 3.4 договору сторони погодили, що остаточною датою повернення допомоги є 31 грудня 2019 року. Протягом 2-х років між позивачем та відповідачем ідуть перемовини в яких останній завіряє про погашення боргу, але крім завірянь ніяких дій не вчиняє. Так як на виконання взятих на себе зобов`язань відповідач не повернув вчасно отриману позику, то позивач вважає, що правомірно звернувся до суду. Крім того позивач категорично заперечує щодо винесення рішення, яким відстрочити виконання погашення боргу відповідачем, поки останній не знайде покупця на нерухомість та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Також відповідач 07.02.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що між ним та ТОВ «МІРІДО» вже біля двох років ведуться перемовини і він не очікував, що позивач звернеться до суду з позовом. Він уклав договір з позивачем та отримав в борг гроші з метою придбання адміністративно-складської будівлі. Цю частину договору він виконав і дійсно придбав цю нерухомість. Але склалися обставини, які привели до того, що він не повернув гроші ТОВ «МІРІДО». Від повернення боргу він не відмовляється і веде перемовини, щоб здійснити продаж нерухомості і потім повернути суму боргу. Просив позивача трохи зачекати, бо на цей час у нього ще немає покупця, але позивач звернувся до суду. Тому просить суд відстрочити виконання погашення ним боргу, поки він не знайде покупця на нерухомість або забрати на користь позивача це нерухоме майно, в якості погашення боргу. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. За ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1, 2 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. В судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2019 року ТОВ «МІРІДО» і [PERSON] уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги № 20/05. На підставі договору позивач в період з 20.05.2019 по 24.05.2019 надав відповідачу поворотну фінансову допомогу, з метою придбання нерухомого майна, а саме: адміністративно-складської будівлі з підвалом літ. Д-3, Д-2 (окрім приміщень першого поверху № 21), п/п, Д'-3 (окрім приміщень ІІІ поверху № 16,17,18), загальною площею 3518,2 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в сумі 1718940 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами (від 20.05.2019 на суму 600000,00 грн.; від 22.05.2019 на суму 600000,00 грн.; від 23.05.2019 на суму 518940,00 грн.). П. 3.4 Договору передбачає, що сторони погодили остаточною датою повернення допомоги є 31 грудня 2019 року. Суд вказує, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір 20 травня 2019 року поворотної фінансової допомоги є договором позики. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року по справі № 918/780/18. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.05.2019 року ТОВ «БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР» продав, а [PERSON] придбав нерухоме майно, а саме: адміністративно-складську будівлю з підвалом літ. Д-3, Д-2 (окрім приміщень першого поверху № 21), п/п, Д'-3 (окрім приміщень ІІІ поверху № 16,17,18), загальною площею 3518,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю сторін вартість продажу зазначеного в договорі нерухомого майна складає 1718940,00 грн. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором про надання фінансової поворотної допомоги не виконав та не повернув отриману позику в строки, передбачені цим договором. Додаткової угоди до договору про продовження термінів повернення допомоги сторони не укладали. Відповідно до актів звірки взаємних розрахунків станом на 10.12.2020 та за період з 01.01.2021 по 24.06.2021 [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «МІРІДО» в сумі 1718940 грн. 15 грудня 2020 року ТОВ «МІРІДО» звернулось до [PERSON] з вимогою про повернення протягом 7 денного строку погашення суми боргу в розмірі 1718940 грн. У разі не повернення боргу вони будуть змушені звернутися до суду. 22 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «МІРІДО» з відповіддю на вимогу від 15.12.2020, в якій запевняв товариство, що після продажу нерухомого майна, а саме адміністративно-складської будівлі він здійснить погашення суми боргу за позикою повністю. 15 листопада 2021 року ТОВ «МІРІДО» знову звернулось до [PERSON] з вимогою про повернення протягом 7 денного строку погашення суми боргу в розмірі 1718940 грн., вказуючи, що 22.12.2020 він визнав борг та запевнив, що поверне його, як тільки здійснить продаж нерухомого майна, на придбання якого була надана позика. Нажаль станом на 15.11.2021 борг не був погашений. У разі не повернення боргу вони будуть змушені звернутися до суду. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки в судовому засіданні об`єктивно встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] та надав йому позику, а останній їх отримав, однак взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим його заборгованість перед ТОВ «МІРІДО» становить 1718940 грн., то суд приходить до висновку, що дана заборгованість підлягає стягненню. Разом із тим, із відзиву на позов [PERSON] від 07.02.2022 слідує, що він фактично визнає позов, не заперечує підстав стягнення з нього 1718940 грн., так як він дійсно отримував ці кошти у відповідності до домовленостей із ТОВ «Мірідо». Ним було предбано приміщення, які він бажає продати та повернути кошти Товариству. Також відповідач зазначав у разі задоволення позову, розстрочити можливість повернення його заборгованості. В цій частині суд змушений залишити поза увагою звернення відповідача, так як належним чином не аргументована така необхідність та не конкретизована розстрочка у відповідності до можливості повернення коштів, яку відповідач отримав на підставі Договору №20/05. Одночасно, суд роз`яснює можливість здійснити розстрочку повернення коштів на стадії виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «МІРІДО» при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 25784,10 гривень, що підтверджено квитанцією від 06.12.2021 року. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 25 784, 10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved