Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Чуприною С.П., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2022, що підтверджено ордером на надання правничої допомоги серія ВА № 1026754, до відповідача [PERSON] , в якому (позові) просила: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, на час навчання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років; - допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони мають трьох спільних дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду їх шлюб розірвано. Діти продовжують проживати з нею та перебувають на її утриманні. З 01.09.2019 [PERSON] навчається на денній формі навчання у Миколаївському професійному ліцеї будівництва та сфери послуг. Термін закінчення навчання - 30.06.2022. У зв`язку із навчанням [PERSON] потребує додаткової матеріальної допомоги на оплату житла, одягу, харчування, проїзду до та з місця навчання. У повній мірі надати таку допомогу вона не може. Ухвалою від 14.01.2022 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія зазначеної ухвали була направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, однак конверт було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та за адресою проживання, зазначеною у позові, за якою адресат відмовився від отримання поштового відправлення. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник позивача звернувся до суду із заявою, зареєстрованою у суді 23.03.2022 за вх. № 1542/2022, в якій просив позов задовольнити, розглянути справу за відсутності позивача та її представника, зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується підписом останнього від 25.02.2022 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2003 по 14.06.2021, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2021 (справа № 388/243/21). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [PERSON] навчається у Миколаївському професійному ліцеї будівництва та сфери послуг з 01.09.2019 на денній формі навчання, запланований термін якого триватиме до 30.06.2022, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 22.12.2021 № 628. Місце проживання [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , з 20.01.2004, що підтверджено витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Місце проживання [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , де вона проживає разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою про склад сім`ї Гурівської сільської ради від 23.12.2021 № 312. Зазначені, встановлені судом обставини справи відповідачем не заперечувалися та на їх спростування докази суду не надавались. Крім того, судом відзначається, що відповідачем докази на підтвердження свого матеріального стану, який би унеможливлював виконання обов`язку по утриманню своєї дитини, - суду не надавалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищенаведеного, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позивачем позову, суд констатує, що [PERSON] , як батько повнолітнього [PERSON] , який проживає разом з матір`ю - [PERSON] і який навчається на денній формі навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, - має обов`язок по його утриманню на період навчання до досягнення ним 23 років, маючи при цьому матеріальну можливість виконати цей обов`язок, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обґрунтованою та доведеною, вона не суперечить положенням закону, що регулюють, зокрема, сімейні правовідносини, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів фізичної особи. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір», та позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судових збір»), слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved