Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

До суду 18.06.2021 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] ; третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбних відносин у них, [PERSON] та [PERSON] , народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що 06.08.2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано, місцем проживання спільної дитини визначено в судовому порядку не було, однак він продовжив проживати разом із [PERSON] . Після припинення спільного проживання [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не інформує щодо фізичного та психологічного стану здоров`я дитини, створює перешкоди у спілкуванні, не відчиняє двері для зустрічі із дитиною, не відповідає на телефонні дзвінки, налаштовує дитину проти нього та створює у дитини негативне уявлення про батька, внаслідок чого порушуються його права, як батька. Зазначав, що у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо порядку участі кожного в вихованні сина, проте зважаючи на його бажання бачитись із дитиною та займатись її вихованням, позивач вимушений був звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 30.08.2021 року. У підготовчому засіданні 30.08.2021 року були присутні представник позивача - Нижник Г.І. та представник третьої особи - Островська Л.Л., [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання відповідачки, розгляд справи відкладено на 20.09.2021 року у зв`язку з її хворобою. У підготовче засідання призначене на 20.09.2021 року сторони не з`явилися, представник [PERSON] - адвокат Колос В.М. на електронну адресу суду надав клопотання про відкладення, розгляд справи відкладено на 08.11.2021 року. У підготовче засідання призначене 08.11.2021 року з`явився представник позивача - Нижник Г.І., позов підтримав, зазначив, що на даний момент відсутній висновок органу опіки та піклування, просив розгляд справи відкласти. Представник відповідачки - Колос В.М. у підготовчому засіданні позов не визнав, проти відкладення розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явилася, 08.11.2021 року на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю представники органу опіки та піклування. Прокольною ухвалою суду задоволено клопотання представників сторін, та у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування, розгляд справи відкладено на 25.11.2021 року. 25.11.2021 року представник [PERSON] - адвокат Колос В.М. на електронну адресу суду надав клопотання про відкладення, у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування. У підготовчому засіданні 25.11.2021 року були присутні [PERSON] та його представник - адвокат Нижник Г.І., проти клопотання представника відповідачки про відкладення не заперечували. Протокольною ухвалою суду, у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування, підготовче засідання відкладено на 20.12.2021 року. У підготовче засідання призначене на 20.12.2022 року сторони не з`явилися, представники позивача та відповідачки надавали суду заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 24.01.2022 року. У підготовчому засіданні 24.01.2022 року була присутня представник третьої особи - Давіденко Л.В., зазначила, що засідання комісії 13.01.2022 року відкладено на 27.01.2022 року через неявку [PERSON] , у зв`язку з чим належного висновку не має. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник [PERSON] - адвокат Нижник Г.І. та представник [PERSON] - адвокат Колос В.М. на електронну адресу суду надали клопотання про відкладення. Протокольною ухвалою суду, у зв`язку з неявкою сторін та відсутністю висновку органу опіки та піклування, розгляд справи відкладено на 21.02.2022 року. 17.02.2022 року представник третьої особи - Давіденко Л.В. через канцелярію суду надала Висновок органу опіки та піклування про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 21.02.2022 року представник [PERSON] - адвокат Нижник Г.І. надав суду письмові пояснення щодо обставин справи. 21.02.2022 року представник [PERSON] - адвокат Колос В.М. на електронну адресу суду та через канцелярію суду надав клопотання про приєднання до справи доказів. У підготовче засідання призначене на 21.02.2022 року з`явилася представник третьої особи - Давіденко Л.В., просила прийняти висновок органу опіки та піклування від 15.02.2022 року. Не заперечувала проти приєднання доказів до матеріалів справи. Проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечувала. У підготовчому засідання [PERSON] та представник - адвокат Нижник Г.І позовні вимоги підтримали, не заперечували проти долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування. Представник Нижник Г.І. просив долучити до матеріалів справи письмові пояснення щодо висновку органу опіки та піклування. Проти клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів заперечував, зазначивши, що пропущенні строки на їх подачу. Також просили суд закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Представник відповідачки - адвокат Колос В.М. у підготовчому засіданні позов не визнав, не заперечував проти долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування, просив суд поновити строки та долучити до матеріалів справи докази. Заперечував проти закриття підготовчого засідання, просив розгляд справи відкласти. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання третьої особи та долучено до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 15.02.2022 року. Задоволено клопотання представника відповідачки, поновлено строк на подання доказів та приєднано докази до матеріалів справи, окрім характеристики за 2019 рік. У зв`язку з відсутністю диску або флеш носія відеозапису у адвоката відповідачки, відмовлено в цій частині клопотання. Також відмовлено представнику відповідачки у клопотанні про відкладення розгляду справи причини необґрунтованості. Ухвалою суду від 21.02.2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 30.03.2022 року. У судовому засіданні 30.03.2022 року проведеного в режимі відеоконференції були присутні представник позивача - Нижник Г.І. , який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також був присутній представник відповідача - Колос В.М. , який позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що у позивача та відповідачки від шлюбних відносин є спільний малолітній син [PERSON] , [INFO] , 06.08.2019 року шлюб між ними розірвано. Після припинення спільного проживання відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, вона вдруге одружилась, має другу дитину від другого шлюбу, на дзвінки не відповідає, у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо порядку участі кожного в вихованні сина. [PERSON] не у повному обсязі погоджується із висновком органу опіки та піклування, вважаючи, що Приморською районною адміністрацією ОМР не надано належної оцінки тим обставинам, що між [PERSON] та [PERSON] склалися конфліктні стосунки, сторони один із одним не спілкуються, а тому зустрічі батька із дитиною у присутності матері можуть негативно відобразитися на емоційному стані та нормальному розвитку дитини, а встановлення зустрічей за погодженням із відповідачкою є взагалі наперед таким, що неможливо виконати. Дитина вже ходить до школи, тому зустрічі з батьком можуть відбуватись без матері. Позивач має позитивну характеристику та не є особою, який може нашкодити дитині, тобто таких доказів не має. Позивач згодний на побачення з сином кожну першу та третю неділі місяця з 11 години 00 хв. до 18 години 00 хвилин, кожну другу та четверту суботу місяця з 11 години 00 хв. до 18 години 00 хвилин за місцем проживання батька, без присутності матері, кожного четверга місяці з 13 години 00 хв. до 19 години 00 хв., зустрічі в інші дні впродовж тижня за погодженням з [PERSON] , побачення кожного [INFO] (день народження [PERSON] ) кожного року з 14 години 00 хв. до 18 години 00 хв., побачення за місцем проживання батьказа бажанням дитини та за домовленістю між батьками під час осінніх, весняних та зимових шкільних канікул, а в літній період не менше чотирнадцяти діб, кожного непарного року спільне святкування разом з сином Нового року та Різдва Христового з 14 години 00 хв. дня, що передує дню святкування Нового року чи Різдва Христового, до 18 години 00 хв. дня, що слідує за днем святкування Нового року чи Різдва Христового за місцем проживання батька або інших місць за бажанням дитини без присутності матері, кожного парного року спільне святкування разом з сином Великодня з 14 години 00 хв. суботи, що передує офіційному дню святкування Великодня, до 18 години 00 хв. понеділка, що слідує за днем святкування Великодня за місцем проживання батька або інших місць за бажанням дитини без присутності матері, побачення для святкування разом з сином дня народження його батька з 09 години 00 хв. до 23 години 00 хв. 25 червня кожного року за місцем проживання батька або інших місць за бажанням дитини без присутності матері та зобов`язати [PERSON] за однин день до дня зустрічі сина збатьком, в телефонному режимі або шляхом направлення смс-повідомлення надавати точну інформацію щодо фактичного місцезнаходження дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особистоу день настання таких обставин. Представник відповідачки - Колос В.М. у судовому засіданні позов позивача вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки перешкоди у спілкуванні з сином штучно створені самим позивачем, він не платив аліменти і в його уявленні з метою психологічного тиску на відповідачку. Позивач нічого не зробив, щоб поновити нібито порушені його права, як батька, позивачем не надано документи та повну достовірну інформацію щодо порушених своїх прав. Позивач хворіє на туберкульоз, тому відповідачка не бажає спілкуватись з ним, оскільки існує загроза життю та здоров`ю їх спільної дитини, та другої малолітньої дитини відповідачки, якій 1 місяць і її теперішньому чоловікові. До звернення позивача до суду, існує заборгованість по сплаті аліментів протягом 18 місяців, тобто позивач не хотів утримувати їх спільну дитину, але бажає з нею спілкуватись. Після розірвання шлюбу позивач не переймався протягом тривалого часу щодо виховання сина, тому вважає, що будь-які його права не порушені, оскільки він не проявляв батьківських почуттів і фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. На питання судді пояснив, що між сторонами дійсно існує конфлікт і у відповідачки створена інша сім`я, від шлюбу якого нещодавно народилась дитина. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх осіб, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1150, серії [NUMBER] від 03 серпня 2013 року. [INFO] у м. Одесі народився [PERSON] , про що складено актовий запис №2664 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 18.03.2015 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.15), який на теперішній час навчається в Одеській загальноосвітній школі №26. Батьками дитини записані: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. На теперішній час, подружні відносини між сторонами припинені. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.16). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] щомісячно в розмірі 2000 гривень. (а.с.126). Відповідачка 27.01.2021р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та з пояснень представників сторін судом встановлено, що у них народилась дитина. Згідно довідки Біляївського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 31.03.2021 №9499/30 була наявна заборгованість зі сплати аліментів за шість місяців за період з 01.01.2020 р. по 31.03.2021 р. в сумі 36 000 грн. (а.с.152). Однак позивачем наданий розрахунок заборгованості державного виконавця Біляївського міськарайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Завальною В.М. по аліментам по виконавчому провадженню №63060807 від 30.05.2021 року, яким встановлено відсутність заборгованості [PERSON] по аліментам.(а.с.32). Згідно тверджень позивача, йому чиняться перешкоди у спілкуванні з їх спільною дитиною, що відповідачем не визналось, починаючи із припиненням спільного проживання позивача з відповідачкою. Відповідачка не відповідає на дзвінки позивача з метою зустрівч з сином. З пояснень представників сторін вбачається, що в 2021р. позивач прибув до школи до дитини, про охорона садочка не дозволила йому з ним зустрітися, виник конфлікт, тому відповідачка зверталась з заявою до правоохоронних органів 30.11.2021р. зазначене також підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №52770 про кримінальне правопорушення від 30.11.2021р. за заявою [PERSON] (а.с.141 а). Судом встановлено, що позивачем [PERSON] були звернення 11.06.2021р, Уповноваженому Президента України з прав дитини Офісу Президента України (а.с.18-19) та до народного депутата України Горенюку О.О. 26.05.2021р. (а.с.21), Зазначені доводи дають суду підстави вважати, що між сторонами існують конфлікти з приводу спілкування та побачень з дитиною. Також, згідно характеристики Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садка»№48 від 19.09.2019 р. на [PERSON] , [INFO] зі слів матері [PERSON] після офіційного розлучення, дитина перебуває на її вихованні, в дошкільних заклад дитину приводить та забирає матір (а.с.141). З наданого представником відповідача талон-повідомлення Єдиного обліку №52770 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) до Відділу поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області 30.11.2021 р. від [PERSON] , вбачається, що остання просить вжити заходи правового характеру щодо її колишнього чоловіка, який втручається в учбовий процес, коли їх спільний син знаходиться на уроках він здійснює психологічний тиск на дитину, внаслідок чого у їх спільного сина [PERSON] виникає стресова ситуація та дитина страждає. [PERSON] , [INFO] згідно відповіді на лист від 28.01.2022 р. №73 КНП «Дитячої міської поліклініки №3»ОМР перебуває на диспансерному обліку у невролога з травня 2021 року з діагнозом астено-невротичним синдромом (підвищена тривожність, фобії). Останнє звернення до невролога 04.01.2022 р. Під час усіх візитів до КНП «ДМП №3» ОМР дитину супроводжувала мати [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї Центру соціальних служб Одеської міської ради від 12.10.2021 року який проведений у зв`язку з претензіями колишнього чоловіка щодо участі у вихованні сина та у зв`язку з тим, що син не бажає цього, встановлено, що всі потреби дитини у вихованні та навчанні, розвитку та спілкуванні задовольняють мати та вітчим. Дитина категорично відмовляється спілкуватись з батьком. Рідним татом називає вітчима. Твердження представника відповідача, що позивач [PERSON] хворіє на туберкульоз не знайшли своє підтвердження, оскільки згідно наданих довідок з Біляївської районної поліклініки №5 від 02.06.2021 р. [PERSON] , 1993 р.н. на обліку у психіатра та лікаря-нарколога не стоїть. (а.с.29-30) та представник позивача зазначив що позивач давно вже одужав та відсутні будь-які докази зворотнього. За обліками МВС [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, про що наявна довідка з Департаменту Інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (а.с.31). Приморською районною адміністрацію Одеської міської ради як органом опіки та піклування до суду було подано висновок від 15.02.2022 року №01-11/2471/3-вих., з якого вбачається, що 02.11.2021 року спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі проведено обстеження умов проживання батька, про що складено акт обстеження умов проживання та встановлено, що житло розміщене на 2 поверсі 5 поверхового будинку, яке складається з 3-х кімнат, квартира суха та чиста, зроблений сучасний ремонт, житло оснащене необхідною побутовою технікою та меблями. Для дитини відведена окрема кімната, в якій є окреме ліжко, стіл для ігор та навчання; в наявності одяг та взуття по сезону, є іграшки, книжки, комп`ютер; батьком створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування, на засідання комісії мати дитини не з`являлась, однак був присутній представник матері за довіреністю. Згідно висновку був визначений наступний порядок участі батька у вихованні малолітнього сина шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, І та III неділю кожного місяця з 11.00 год. до 18.00 год., а також І та III суботу місяця з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері до налагодження стосунків з дитиною; за погодженням з матір`ю, [PERSON] та бажанням дитини, зустрічі в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня та відпочинку малолітнього [PERSON] ; побачення кожного [INFO] (день народження малолітнього [PERSON] ), кожного року з 14.00 год. до 16.00 год. у присутності матері, з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини; у дні народження, святкові дні та канікули за попередньою домовленістю між батьками. За розглядом справи судом встановлено, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи дійсно наявний спір про порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною, в той час як відповідачка (мати дитини) не погоджувалася із цим. Під час судового розгляду справи відповідачка висловила свою не згоду з тим щоб батько дитини спілкувався з їх спільною дитиною, однак судом встановлено, що [PERSON] проживає в Одеській області, має своє житло, у суду відсутні докази щодо його негативної поведінки, оскільки позивач на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутності заборгованості по сплаті аліментів, а отже перешкод для спілкування останнього з дитиною суд не вбачає. Орган опіки і піклування провів дослідження даних обставин і висловив позицію про доцільність забезпечення участі батька у вихованні сина. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд частково погоджується з висновком органу опіки та піклування, поданого 15.02.2022 року №01-11/2471/3-вих, вважаючи що він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, проте при цьому суд вважає що спілкування батька з сином повинно відбуватися без участі матері, оскільки сторони знаходяться в неприязнених стосунках. При цьому суд враховую судову практику ВС у постанові від 19.09.2018 у справі №756/7995/15-ц де суд зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. У даних правовідносинах спілкування батька з дитиною і його бажання підтримувати постійний зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні. У постанові від 30.09.2021 р. у справі № 176/1955/20 Верховний Суд зазначив: «Визначаючи дні та години побачень за запропонованим органом опіки і піклування варіантом, суди обґрунтовано виходили з того, що спілкування батька [PERSON] із своїми дітьми, яким 30 червня 2021 року виповниться по два роки, протягом трьох годин першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця та у день народження дітей без присутності матері, не призведе до погіршення самопочуття дітей та їх гармонійного стану, оскільки даний проміжок часу є незначним та не завдасть негативних наслідків для дітей. Крім того, з урахуванням установлених у цій справі обставин, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, при зустрічах батька з дітьми, з участю матері між ними виникають сварки в присутності дітей, суди правильно виходили з того, що вказана обставина, зокрема присутність при зустрічах матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дитини, та не сприятиме налагодженню відносин між ними». Доказів негативного впливу батька на розвиток дитини судом не встановлено. Доводи представника відповідачки про проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що мати, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, має можливість морально підготувати їх до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з синами. Враховуючи обставини справи та вказані норми права, суд приходить до виснвку, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні сина, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з дитиною, буде доцільним проводити побачення дитини з батьком протягом з 11.00 дл 18.00 першої та третьої неділі місяця, другої та четвертої суботи місяця з 15.00 до 18.00, кожного четверга місяця з 17.00 дл 19.00 та у день народження дитини без присутності матері» за місцем проживання атьк5а , або його батьків, чи інших місць за бажанням дитини. У постанові від 14.04.2021 р. у справі № 263/13178/18 Верховний Суд зробив висновок: «Аргументи [PERSON] про необхідність проведення зустрічей дитини з батьком виключно у її присутності є необґрунтованими, оскільки суди правильно виходили з того, що наявні між сторонами неприязні відносини та конфлікти, негативно впливають на ставлення дітей до батька, а тому проведення зустрічей батька з донькою у присутності матері не сприятиме налагодженню відносин між ними». Згідно постанови від 17.03.2021 р. у справі № 523/16616/18 Верховний Суд зазначив: «Апеляційний суд встановив, що присутність матері дитини під час зустрічей позивачів з дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.». Постановою від 26.06.2019 р. у справі № 199/6337/16-ц Верховний Суд зазначено: «Так, визначаючи батьку спосіб участі у вихованні неповнолітніх дітей без присутності матері, Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 вказав, що особисті конфліктні відносини між колишнім подружжям порушують інтереси дітей, спричиняють на них негативний вплив». У постанові від 06.05.2020 р. у справі № 487/2621/17-ц Верховний Суд зазначив: «Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині визначення способу участі батька у вихованні дітей, суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність належних та допустимих доказів негативного впливу батька на розвиток дітей та ураховуючи те, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, обґрунтовано вважав, що визначення зустрічей [PERSON] зі своїми дітьми по три години щонеділі кожного місяця за постійної присутності матері дітей не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не забезпечить дітям нормального психологічного стану під час таких зустрічей» Постановою від 11.12.2019 р. по справі № 753/15487/18 Верховний Суд зробив висновок: «Визначаючи порядок побачень дітей з батьком, суд апеляційної інстанції у резолютивній частині не зазначив про відсутність чи присутність матері дітей під час зустрічей, не врахував наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди у вихованні дітей, а також наявність перешкод, які відповідач вчинила батьку у спілкування з дітьми, тому колегія суддів дійшла висновку про доцільність проведення побачень дітей з батьком у запропонованому органом опіки та піклуванні порядку без присутності матері, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей спричиняти на них негативний вплив». У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позову позивача та вважає за можливе їх задовольнити шляхом зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди гр. [PERSON] ( [INFO] ) у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , втому числі і засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку, та встановлення часів зустрічей з дитиною без присутності матері, оскільки між сторонами існує конфліктні взаємовідносини. При цьому суд враховує, що батьком створено сприятливі умови для тимчасового знаходження у нього дитини, в його квартирі є окремо облаштована кімната, з усіма зручностями для його розвитку. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання та розвитку дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (ст. 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), та прийняв до уваги, що доводи сторін, а також висновок наданий спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі. При цьому, суд, в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, вважає за можливе відступити від графіку спілкування, визначеного органом опіки та піклування, зважаючи що, на думку суду, вік дитини, якому на моменту постановлення рішення виповнилось 7 років та можливий розпорядок його дня це дозволяє. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial