Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просила визнати відповідача таким , що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстрований її брат відповідач у справі [PERSON] , які впродовж багатьох років, понад десять років, не проживає у вказаному помешканні, його речі та інше майно у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та здійсненні поточних ремонтів він не приймає. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов [PERSON] до суду не подавав. 21 лютого 2022 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті , про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивачки [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Вказала, що брат продовж тривалого часу, понад десять років у належній їй квартирі не проживає, місце його знаходження їй невідоме, у 2006 році вона зверталась із заявою в органи міліції щодо його розшуку, однак його не знайшли. У квартирі не має жодних речей брата чи будь-якого майна. На даний час через реєстрацію відповідача у належній їй на праві власності квартирі, вона невзмозі отримати субсидії. Не заперечила щодо заочного судового розгляду та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом установлено: Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 листопада 2007 року Терещук Л. І. державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, [PERSON] набула права власності на спадкове майно квартиру [ADDRESS] (спадкова справа № 943, зареєстровано у реєстрі 4-2811). Як убачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17428071 від 21 січня 2008 року, реєстраційний номер 20714646, квартира [ADDRESS] , номер запису 24556 в книзі 8, належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 листопада 2007 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-2811, рішення про реєстрацію права власності від 18 січня 2008 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризаці» ( м. Тернопіль). Як убачається із копії будинкової книги та із довідки №285, виданої 19 листопада 2021 року Дочірнім підприємство -2 ЖЕК-13 ЖБК у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , її діти - [PERSON] та [PERSON] , і її брат - відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно із повідомленням за № 10814 від 06 липня 2006 року - начальник Тернопільського МВ УМВС в Тернопільській області Б. М. Воробець повідомляє позивачку [PERSON] про те, що згідно її заяви про розшук [PERSON] , 1966 р. н., проведено ряд оперативно-розшукових міроприємств направлених на встановлення його місцезнаходження. На даний час позитивних результатів здобуто не було, проводяться розшукові заходи. При отриманні додаткової інформації її буде повідомлено додатково. Також, як убачається із Довідки за № 15663 від 24 листопада 2021 року виданої позивачці [PERSON] Тернопільським РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - вона дійсно зверталася із заявою у Тернопільський МВ УМВС України в Тернопільській області по факту безвісного зникнення її брата [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Проведеними заходами встановити місце знаходження [PERSON] не вдалося. На даний час його місце знаходження невідоме. Згідно Акту, складеного 19 листопада 2021 року комісією ДП-2 ЖЕК -13 ЖБКу складі майстрів дільниці Глухої О. Я., Заяця П. Д. , затвердженого начальником дочірнього підприємства Савула Р. С. - при відвідуванні квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований але не проживає, що підтверджують свідки-сусіди: із кв. [ADDRESS] [PERSON] паспорт [NUMBER] ; із кв. [ADDRESS] [PERSON] паспорт [NUMBER] та із кв. [ADDRESS] [PERSON] паспорт [NUMBER] . Як убачається із письмових пояснень, сусідів позивачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які долучені до наведеного вище Акту від 19 листопада 2021 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчують те, що [PERSON] останні роки не проживає та не з`являється у квартиру по [ADDRESS] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Вимогами частини першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно із вимогами частини другої статті 405 ЦК України - що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому як установлено судом, таких домовленостей між сторонами спору не існувало. Згідно із п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. При цьому судом установлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , понад десять років не проживає у вказаному помешканні, хоча ніхто не чинить йому перешкод для проживання, його речі та інше майно у квартирі відсутні, він не бере участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири. За таких обставин суд доходить висновку про те, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача,тому із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають до стягнення 908 гривень сплаченого нею судового збору при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі наведеного та

Outcome: approved