Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

18.11.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 23.11.2020 року о 23.30 год. [PERSON] в с. Возсіятське по вул. Покровській, 188 Єланецького району Миколаївської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] , при виконанні обгону, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 211540 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.12.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 340 грн. штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач поніс матеріальні затрати на відновлення ремонту автомобіля в сумі 23750,00 грн. Від ПАТ "Страхова компанія "Еталон" [PERSON] 22.03.2021 року отримав страхове відшкодування у сумі 14903,47 грн. та 16.11.2021 року - 1511,03 грн., невідшкодованою залишилася страхова сума в розмірі 7335,50 грн. Відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати вказану страхову суму. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на користь позивача 7335,50 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі. Ухвалою від 07.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, не заперечував проти стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 7335,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Також зазначив, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є завищеними, а тому просив зменшити їх розмір. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 23.11.2020 року о 23.30 год. відповідач [PERSON] в с. Возсіятське по вул. Покровській, 188 Єланецького району Миколаївської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] , при виконанні обгону, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 211540 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 14.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.12.2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за вищевказаних обставин та накладено адміністративне стягнення у вигляді 340 грн. штрафу (а.с. 13-14). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 211540 реєстраційний номер [NUMBER] № [NUMBER] від 06.09.2016 року власником автомобіля є позивач (а.с. 9). Як слідує з матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] належний відповідачу мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200476153, укладений з ПАТ "Страхова компанія "Еталон". Строк дії вказаного полісу з 04.07.2020 року по 03.07.2021 року включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну зазначеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 130000,00 грн. Сума франшизи за зазначеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 2600,00 грн. (а.с. 12). Судом встановлено, що 24.11.2020 року позивач звернувся в ПРАТ СК «Еталон» про настання дорожньо-транспортної пригоди за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР-200476153. З метою одержання страхового відшкодування у визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Еталон» з заявою від 13.12.2020 року (а.с. 15). Актом огляду транспортного засобу від 13.12.2020 року встановлено перелік пошкоджень отриманих автомобілем ВАЗ 211540 реєстраційний номер [NUMBER] у результаті ДТП (а.с. 16-17). 22.03.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Еталон» складено страховий акт № 712-19594 із якого слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 20867,06 грн. (а.с. 18). 22.03.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Еталон» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 14903,47 грн. (а.с. 27). Проте, як слідує з матеріалів справи, позивач [PERSON] фактично поніс більші затрати на ремонт автомобіль після ДТП. Вартість витрачених коштів на ремонт становить 23750,00 грн. Невідшкодованими залишились 8846,53 грн. Вказані витрати підтверджуються актом здачі-прийняття виконаних робіт № 10 від 11.04.2021 року на суму 8139,00 грн. (а.с. 34-35) та покупкою нових запчастин на суму 8610,00 грн. (розрахункова квитанція від 05.02.2021 року на 4950,00грн.; товарний чек та чек банку№224326716 від 07.02.2021року на 810,00 грн.; товарний чек та чек банку№255952225 від 29.03.2021 року на 500,00 грн.; товарний чек та чек банку№256297647 від 30.03.2021 року на 300,00 грн.; товарний чек та чек банку№262903627 від 09.04.2021 року на 350,00 грн.; товарний чек та чек банку№262979987 від 09.04.2021 року на 1100,00 грн.; товарний чек та чек банку№263703487 від 10.04.2021 року на 600,00 грн.); покупка витратних матеріалів на суму 7001,00 грн.( розрахункова квитанція № 000504 від 05.02.2021 на 6050,00грн.; розрахункова квитанція № 000505 від 05.02.2021 року на 875,00 грн.; розрахункова квитанція № 000506 від 05.02.2021 року на 76,00грн.; накладна № 4 від 05.02.2021 року на 7001,00 грн.) (а.с. 36-53). Із матеріалів справи слідує, що 16.11.2021 року позивач отримав від страхової компанії доплату до страхового відшкодування в розмірі 1511,03 грн. (а.с. 28). Станом на 17.11.2021 року невідшкодованою залишилась страхова сума в розмірі 7335,50 грн., що складається: знос (55%) з вартості нових запчастин - 4735,50 грн.; франшиза за договором страхування - 2 600,00 грн. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував страхову суму в розмірі 7335,50 грн. з метою покриття завданої позивачу шкоди у повному обсязі. Між тим, із наданої до суду заяви представника відповідача слідує, що відповідач визнає матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7335,50 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Так, суд вважає, що факт заподіяння шкоди майну позивача (автомобілю), винна поведінка відповідача (порушення правил дорожнього руху), яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди підтверджуються вказаною вище постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.12.2020 року (а. с. 13-14). За такого, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачеві майнової шкоди через пошкодження автомобіля з вини відповідача, а тому вбачає підстави для покладення на відповідача обов`язку із відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7335,50 грн. Крім того, позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду у розмірі 10000 грн. На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка виразилася в спричиненні моральних та фізичних страждань, порушенні його права користування внаслідок пошкодження транспортного засобу, також позивач змушений був витрачати багато часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів з метою визначення вартості відновлювального ремонту. Неправомірні дії відповідача створили негативні наслідки у житті позивача, а саме: негативні переживання та спогади, тривога, емоційні переживання, фіксованість уваги на проблемі відновлення транспортного засобу, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, напруга, нервозність, почуття образи, обурення. Водночас суд вважає заявлену позивачем суму 10000 грн. моральної шкоди значно завищеною та такою, що не відповідає завданій шкоді. Враховуючи характер діяння, глибину душевних страждань, характер та тривалість майнових втрат, яких зазнав позивач, принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 7000 грн. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №22/2 від 22.04.2021 року, додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 22.04.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №41 від 16.11.2021 року, акт № 1 про прийняття-передачу наданої правової допомоги до вказаного договору від 16.11.2021 року, орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, із яких слідує, що позивачем сплачено 6500 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 61, 64-66). Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6500 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Під час подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2270 грн. (а.с. 8). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial