Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.Обґрунтовує свої вимоги тим, що 12 січня 2022 року отримав документи щодо примусового виконання виконавчого напису № 82869 виданого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості в розмірі 15090,02 гривень. З даним виконавчим написом не погоджується, оскільки такий вчинено з численними порушеннями законодавства, а саме за межами строку давності. Вважає зазначений виконавчий напис незаконним та необґрунтованим та таким, що вчинений з порушенням законодавста України, при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат». У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 82869 виданий 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною та стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу допомогу адвоката. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року справу № 306/152/22 (провадження № 2/306/254/22) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 8). 28 січня 2022 року ухвалою судді Свалявського районного суду Закарпатської області Вінер Е.А. відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 9). В судове засідання позивач та його адвокат не з"явилися, адвокат подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.18). Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.13,14). Клопотань про розгляд справи без участі, чи відзиву на позов не надходило. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. в судове засідання не з"явився. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис №82869 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердик Капітал» заборгованості за кредитним договором № 014/ZВ287М/3/001 від 04 травня 2012 у розмірі 15090,02 гривень (а.с.6) На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Юрієм Георгійовичем 12 січня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68123547 щодо стягнення з [PERSON] на користьТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 014/ZВ287М/3/001 від 04 травня 2012 у розмірі 15090,02 гривень (а.с.7). За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесені зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 червня 2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Враховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що в порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, а тому виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Що стосується судових витрат то суд приходить до наступного висновку. В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено 992,40 гривень судового збору (квитанція №1019912662 від 25.01.2022 року), а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Також позивачем зазначено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до договору про надання правничої допомоги. За положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень ст.29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що позивачем до матеріалів справи не долучено договору про надання правничої допомоги, укладеного між сторонами, а також розрахунок документально підтверджених витрат на правову допомогу, а тому в задоволенні такої вимоги необхідно відмовити.

Outcome: partial