Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з участю третьої особи: Раухівської об`єднаної територіальної громади Одеської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його двоюрідний дядько [PERSON] , про що виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області зроблено актовий запис 10.01.2006 року за №04. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді земельною ділянки площею 5,96 га, розташованої на території колишньої Новоселівської сільської ради, що належала йому на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №010503, виданого Березівською районною державною адміністрацією 27.02.2004 року. Вважає, що він є спадкоємцем 4-ї черги, оскільки прийняв спадщину, проживав із спадкодавцем до відкриття спадщини не менше 5 років. Однак нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини після смерті спадкодавця, оскільки факт проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років необхідно встановити в судовому порядку. Також представник позивача зазначає, що у спадкодавця залишився троюрідний племінник - [PERSON] , який не претендує на вищевказану земельну ділянку та відмовився від вказаної спадщини на користь позивача. Починаючи з 01 січня 2001 року по 09 січня 2006 року стверджує, що проживав із спадкодавцем в житловому будинку по [ADDRESS] , оскільки спадкодавець потребував сторонньої допомоги, був інвалідом та самостійно не міг пересуватись. Будинок спільно утримувався. Разом з спадкодавцем він вів спільне господарство, проводив ремонти, купував речі та майно для спільного користування, проводив сплату комунальних послуг. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину питання позивача не вирішилось, тому вважає що має право звернутися до суду з приводу захисту своїх прав. Ухвалою суду від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі Іншою ухвалою суду від 29 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник позивача 04.04.2022 року подав до Березівського районного суду Одеської області заяву в якій просив розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав 04.04.2022 року заяву до суду в якій зазначив, що не заперечує з приводу задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області зроблено актовий запис 10.01.2006 року за №04. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді земельною ділянки площею 5,96 га, розташованої на території колишньої Новоселівської сільської ради, що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Мухаір В.М., зареєстрованого в реєстрі за №79/2005 р. Спадкодавцем згідно вказаного вище свідоцтва була [PERSON] , якій належала земельна ділянка площею, 5,96 га., розташована на території Новоселівської сільської ради і надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала їй на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №010503, виданого Березівською районною державною адміністрацією 27.02.2004 року та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності за землю за №225. Згідно довідки виданої 26.12.2019 року за №334/03-521 Акціонерного товариства «Одесаобленерго» вбачається, що 09.01.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, на підставі якого [PERSON] подавав показання та розраховувався за спожиту електричну енергію на домоволодіння по [ADDRESS] , починаючи з січня 2001 року по 09.01.2006 року. На запит суду з Одеським державним нотаріальним архівом була надана копія спадкової справи №88/2006, заведена Березівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З такої вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] подала [PERSON] . За результатами розгляду вказаної заяви державним нотаріусом Мухаір В.М. 14 липня 2006 року спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] , який складається з одного житлового будинку площею 25 кв. м., загальною площею - 40,1 кв. м. Відомості про прийняття спадщини, яка відкрилась на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території колишньої Новоселівської сільської ради, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Мухаір В.М., зареєстрованого в реєстрі за №79/2005 р. в матеріалах витребуваної судом спадкової справи №88/2006 р. немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що із завою про прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку ніхто не звертався та таку ніхто не успадкував. На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.». Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті - [PERSON] , померлого [INFO] , однак його зава була залишена без виконання. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно. У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. З письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця в квартирі за адресою: [ADDRESS] та здійснював за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням наведеного, визнання позову відповідачем та з метою усунення обставини, яка перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт, проживання спільною сім`єю позивача разом із спадкодавцем [PERSON] протягом останніх 5 - ти років до дня смерті та визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території колишньої Новоселівської сільської ради Березівського району, Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №010503, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Вимог про стягнення судових витрат [PERSON] не заявляв, тому такі витрати слід віднести на його рахунок. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved