Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] в інтересах якої діє предствник адвокат Рутковський С.В., звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за № 114892. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.01.2021 із сайту Міністерства юстиції України дізналася про те, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславовичем було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення, номер та дата вчинення такого їй не відома та на сайті не вказана. З того ж сайту, їй стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №64092948. Постанова про відкриття виконавчого провадження їй не надходила. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що такий вчинений з порушенням діючого законодавства, оскільки його було вчинено нотаріусом за відсутності документів, що підтверджували б безспірність заборгованості,\~не було надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, крім того, виконавчий напис вчинено за період більше ніж три роки. Крім того, 22.02.2021 представник позивача [PERSON] адвокат Рутковський С.В. подов до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення по виконавчому провадженні №64092948 за оспорюваним виконавчим написом. Процесуальні дії по справі Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників процесу Крім того, витребувано у\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» та приватного нотаріуса\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису №114892 від 18.12.2020 року та документи, на підставі яких було видано вказаний виконавчий напис (а.с. 20-21). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2021 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Рутковського С.В. про забезпечення позову у даній справі задоволено. Постановлено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №114892 від 18.12.2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (а.с. 55-57). У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, 23.02.2022 року від представника позивача адвоката Рутковського С.В. поступила заява, у якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити та врахувати позицію Великої Палати, яка викладена у Постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. Також просить приєднати до матеріалів справи копію кредитного договору, копію про закінчення виконавчого провадження та копію виконавчого напису. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» та треті особи в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про їх виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому, 19.02.2021 року на електронну адресу суду від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» та 24.02.2021 року на поштову адресу поступила заява про надання документів на виконання ухвали суду від 02.02.2021. Треті особи пояснень не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб та на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 15.12.2020 представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича із заявою на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі 317/05-03-2007 від 28.03.2007, боржником зазначено [PERSON] , [INFO] . В додатках вказано кредитний договір 317/05-03-2007; копія претензії до боржника та копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості; копія довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал»; кредитний договір №317/05-03-2007 від 28.03.2007 укладеним з Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами б/н від 06.10.2010 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (правонаступник всіх прав та обов`язків Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») (а.с. 46-48). Згідно доданої копії претензії така ТОВ «Вердикт Капітал» 08.12.2020 вих. № 10953767 адресована [PERSON] на поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 49). Відповідно до копії виписки з особового рахунку № [NUMBER] наданої відповідачем заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №317/05-03-2007 станом на 08.12.2020 (включно) складає 85 500, 79 грн., і така не погашена (а.с. 50). 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №114892. Вказаний виконавчий напис вчинено про звернення стягнення: з громадянки України, якою є [PERSON] , [INFO] , місце народження невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором 317/05-03-2007 від 28 березня 2007 року, укладеним з Публічне Акціонерне Товариство «КРЕДОБАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 09807862, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними доворами б/н від 06 жовтня 2010 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5Б, реквізити [NUMBER] в ПАТ АТ «Південний», МФО 328209, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 317/05-03-2007 від 28 березня 2007 року. Строк платежу за Кредитним договором 317/05-03-2007 від 28 березня 2007 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 жовтня 2010 року по 08 грудня 2020 року. Сума заборгованості складає 85 500,79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 65 769,84 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 19 730, 95 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 86 150,79 грн. (а.с. 109). Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. перебуває виконавче провадження № 64092948, боржником у якому зазначена - [PERSON] , стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», дата відкриття ВП 12.01.2021 (а.с. 38). Також представником позивача було долучено до матеріалів справи копію кредитного договору № 317/05-03-2007 від 23 березня 2007 р., з якого вбачається, що такий укладено між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] . Відповідно до п.2.1 вказаного договору Банк видає Позичальнику кредит в сумі 27\~213,00 дол. США на строк до 27 березня 2014 року. У відповідності до п.3.2. договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі 13 процентів річних. Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2010 у ВП№8480715 старшим державним виконавцем Ярош Сергієм Івановичем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1590/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитом в розмірі 137177,94 грн. закінчено, встановлено, що згідно платіжного доручення №373 від 22.02.2010 року банком отримано кошти від реалізації, через прилюдні торги, заставного майна боржника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно із ч. 1 ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на порушення процедури вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом, а саме: вчинення виконавчого напису за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та за межами строку давності. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Незважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, виконавчий напис був вчинений за договором №317/05-03-2007 від 28.03.2007 року, який нотаріально не посвідчений. Наведене дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №114892 вчиненого 18.12.2020 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду в справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того,\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~-\~це нотаріальна\~дія,\~яка полягає\~в посвідченні\~права стягувача\~на стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна.\~При цьому\~нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа №569/8884/17 (провадження № 61-48189св18) у постанові від 14.08.2019. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). З наведеного можна зробити висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Однією з умов вчинення виконавчого напису нотаріусом є те, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому вирішальне значення має саме встановлення дня виникнення права вимоги. Указана вимога по строкам вчинення виконавчого напису зазначена і в абзаці 2 п. 3.1, п. 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Так, в позовній заяві позивач зазначає, що від відповідача жодних повідомлень про сплату боргу (вимог про виконання зобов`язання) на її адресу не надходило. Жодних документів від нотаріуса вона також не отримувала. Доказів, які б могли спростувати такі доводи позивача суду надано не було. З долученої представником позивача копії кредитного договору № 317/05-03-2007 від 28 березня 2007 р. встановлено, що такий не є посвідченим нотаріально. За умовами вказаного договору ВАТ «КРЕДОБАНК» видало Позичальнику кредит в сумі 27213,00 дол. США на строк до 27 березня 2014 року (п.2.1). Доказів того, що вказаний договір продовжувався після 27.03.2014 року, суду надано не було. Крім того, долученою копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2010 у ВП№8480715 підтверджується, що старшим державним виконавцем Ярош Сергієм Івановичем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1590/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитом в розмірі 137177,94 грн. було закінчено, оскільки 22.02.2010 року банком отримано кошти від реалізації, через прилюдні торги, заставного майна боржника. Разом з тим, із доданої копії оспорюваного виконавчого напису №114892 вбачається, що сума заборгованості за вказаним кредитним договором складає 85 500, 79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 65 769,84 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 19 730,95 грн., а стягнення заборгованості проводиться за період з 06 жовтня 2010 року по 08 грудня 2020 року. Відповідно до глави 5\~ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 2.3 глави 16 Вчинення виконавчого напису Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, який суд в даному випадку застосовує за аналогією, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Однак підтвердження того, що таке повідомлення позивачем було отримано в матеріалах справи відсутнє, що також свідчить про порушення відповідачем прав позивача як боржника щодо можливості спростування розміру заборгованості. З огляду на вищевказане, на думку суду, приватний нотаріус Горай Олег Станіславович, не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин між відповідачем та позивачем, не перевірив дійсність суми заборгованості за договором, а отже заявлена відповідачем до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатися безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи наведене, позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення. Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому на підставі ст.\~141\~ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1362,00 грн. судового збору, які підтвердженні квитанціями про сплату судового збору.

Outcome: approved