Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

26 січня 2022 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. звер- нулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ді- лянку в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. [INFO] в [ADDRESS] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1690 га, що розташована на те- риторії Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського (колишнього Татарбунарського) райо- ну Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 45 1800, виданого Лиманською сільською радою 24.08.2001 р. на ім`я [PERSON] , кадастровий но- мер 5125082700:01:001:0975. Зазначену земельну ділянку вона має право успадкувати після смерті батька як спадкоємець першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України. При зверненні до нота- ріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спад- щину з причин ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну ділянку. Їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо успадкування майна поме рлого. На момент смерті батька крім неї у будинку були зареєстровані відповідачі у справі, хоча у будинку вони не проживали. Вона постійно проживала з батьком, доглядала за ним, а тому відпо- відно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину. Зважаючи на те, що успадку вати земельну ділянку у нотаріальному порядку вона не має можливості, просила визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.32). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визна- ли, не заперечували проти їх задоволення, підтвердили, що на момент смерті спадкодавця разом з ним не проживали, просили розглянути справу без їх участі (а.с.28, 29). Як передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачами. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову су- перечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. З копії паспорту [NUMBER] , виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 21.08.12.2006 р., та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5, 7) слідує, що по- зивач народилася [INFO] в [ADDRESS], її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8), після реєстрації шлюбу 22.07.2006 р. з [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 280, позивач отрима- ла прізвище « [PERSON] », яким вона продовжує іменуватися і після розірвання шлюбу за рішен- ням Приморського районного суду м.Одеса від 23.05.2014 р. (копія на а.с.9). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.10), батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Отже, позивач та відповідачі є рідними братами та сестрою. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11) підтверджується, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в [ADDRESS]. З копії державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 451800 від 24.08.2001 р. (а.с.14) видно, що [PERSON] на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Лиманської сіль- ської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 07.05.2001 р. № 237 -ХХІІІ була передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,17 га в межах згідно плану, що розташована на території Лиманської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподар- ського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної влас- ності на землю за № 2183. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5116924542021 від 27.07.2021 р. (а.с.15), земельна ділянка площею 5,1690 га з кадастровим номером 5125082700: 01:001:0975, яка розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, її нор- мативно грошова оцінка станом на 17.07.2019 р. складає 95348,24 грн., вказана земельна ділянка зареєстрована відділом у Татарбунарському районі Головного управління Держегеокадастру в Оде ській області 20.07.2017 р. Як слідує з довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості (а.с.20-22), вартість земельної діля- нки загальною площею 51690,00 кв.м, кадастровий номер 5125082700:01:001:0975, для ведення то- варного сільськогосподарського виробництва станом на 30.12.2021 р. складає 128916,88 грн. У газеті «Татарбунарський вісник» за 25.03.2022 р. № 10 було розміщено об`яву про те, що вт- рачений державний акт на право власності на землю серії Р1 № 451800, виданий Лиманською сіль- ською Радою народних депутатів 24.08.2021 р. на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.33). Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 237/2021 від 28.12.2021 р.) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з ненадання правовстановлюючого докумен- ту на спадкове майно - земельну ділянку (а.с.16). Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за запо- вітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з под- ружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановле- ного ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання йо- го права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі вт- рати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнан- ня за нею право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved