Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Бершадської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю з тих підстав, що як стверджує [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі та проживала з ним однією сім`єю. Вони проживали разом в будинку її дочки [PERSON] по [ADDRESS] з 19.03.2004 по 17.12.2018. Після того, як вони придбали будинок по [ADDRESS] , вони проживали в будинку до дня смерті її чоловіка - до [INFO] . Крім того, вони вели спільне господарство та вона несла витрати по лікуванню та похованню чоловіка. Із-за хвороби та смерті чоловіка вони не встигли зареєструвати їх шлюб. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона спадщину прийняла, однак у видачі свідоцтва про парво на спадщину нотаріусом їй відмовлено. Просить встановити факт проживання однією сім`єю її з [PERSON] , який помер [INFO] , з березня 2004 року до дня його смерті - до [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Янчук В.М. в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. Від представника відповідача Бершадської міської ради - міського голови Драгана В.Г. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Бершадь помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Гонтарук Т.І. відмовлено заявниці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] в зв`язку з відсутністю доказів проживання її з померлим однією сім`єю. Згідно довідки Великокиріївського старостинського округу Бершадської міської ради № 863 від 12.11.2021, [PERSON] проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу у домогосподарстві [PERSON] по [ADDRESS] з 19.03.2004 по 17.12.2018, вели спільне господарство. Відповідно до довідки Бершадської міської ради № 174 від 16.03.2021, разом з [PERSON] проживала у цивільному шлюбі та вела спільне господарство [PERSON] [PERSON] доглядала за [PERSON] на період його хвороби, несла власні витрати на поховання після його смерті. Згідно довідки Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 1660-21.2-39 від 09.12.2021, виконкомом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області складено актовий запис про шлюб № 17 від 26.11.1988 на [PERSON] та [PERSON] 12.08.1994 Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано їх розірвання шлюбу, актовий запис № 112. Свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні дали наступні показання. Свідок [PERSON] показав, що йому відомо, що [PERSON] разом проживала з [PERSON] , він неодноразово був у них в гостях, він працював разом з [PERSON] . Вони проживали більше п`яти років, були сім`єю. Так як [PERSON] був з заходу країни, тому він жив у приймах в [PERSON] . [PERSON] йому говорив, що хоче придбати будинок для сім`ї. Свідок [PERSON] показала, що являється дочкою позивачки. [PERSON] проживала з [PERSON] в с. Велика Киріївка, вони зійшлись коли їй було 10 років і проживали разом до 2019 року, до дня смерті [PERSON] , вели спільне господарство. Вітчим допомагав їй з навчанням у школі та у вищому навчальному закладі. Так як вона вже була дорослою і мала своїх дітей, тому її мама з вітчимом планували купити собі житловий будинок за свої спільні кошти. Вони разом проживали з березня 2004 року. [PERSON] замінював їй батька, оскільки її рідний батько помер. [PERSON] та її мати планували розписатись, але [PERSON] призвали в АТО. Після повернення з АТО [PERSON] захворів, у нього був рак підшлункової залози. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ч. 2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. У листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт проживання позивачки з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і встановлення факту обумовлено необхідністю оформлення спадщини, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню, а позов - задоволенню. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав у повному обсязі. Оскільки під час судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню.

Outcome: approved