Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Цокало Т.М. звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Снігур Олег Юрійович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №103769 від 20.11.2020. В обґрунтування позову зазначає, що 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №103769 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №542324104 від 20.10.2019, укладеним між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», у розмірі 32 946 грн. за період з 04.11.2020 по 04.11.2020, з яких: 10 200 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 679,80 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5 866,20 грн. - строкова заборгованість за штрафами та пенею та 1 200 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. 30.03.2021 відкрито виконавче провадження ВП №64998574. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає до виконання, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, всупереч вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, зокрема виписки з особового рахунку і нотаріально посвідченого кредитного договору. Крім того, відповідач не надав приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджував факт видачі/перерахування кредитних коштів та, згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Також відповідач не надав розрахунку заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом та штрафам за період з 04.11.2020 по 04.11.2020, які були нараховані поза строком дії кредитного договору, всупереч вимогам ст.625 ЦК України. Позивач не визнає та не погоджується із сумою заборгованості, зазначеній у виконавчому написі, що свідчить про те, що на момент його вчинення заборгованість була спірною. Таким чином, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою судді від 12.01.2022 відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді від 12.01.2022 зупинено стягнення за виконавчим написом №103769 від 20.11.2020, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в сумі 32 946,00 грн., до вирішення цивільної справи по суті. У встановлений судом строк відповідачем відзиву не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи своїм правом надати письмові пояснення щодо позову не скористалися. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. 20.10.2019 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір №542324104, згідно умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5 200 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,39% від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 103769 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1118-01 від 28.11.2019, заборгованості за Кредитним договором №542324104 від 20.10.2019 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Заборгованість стягується за період з 04.11.2020 по 04.11.2020 у розмірі: 10 200 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15 679,80 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5 866,20 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями та 1 200 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 32 946 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису 30.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №64998574. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Кредитний договір №542324104 від 20.10.2019 укладений між позивачем та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на виконання якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений, що відповідачем не спростовано, а тому є таким, що не відповідав вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. З матеріалів справи не вбачається, що приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису стягувачем було надано детальний розрахунок заборгованості в контексті зі строками її погашення та первинного бухгалтерського документа, який би підтвердив видачу боржнику спірної суми боргу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, яка зазначена у написі, є безспірним. Відтак, суд переконаний, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість [PERSON] є спірною. Очевидним доказом цьому є зазначення у виконавчому написі простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10200,00 грн., при тому що згідно кредитного договору сума кредиту складає 5200,00 грн. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вимог законодавства України під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, тому позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20.11.2020 за реєстровим номером 103769 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» грошових коштів в сумі 32 946 гривень таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано суду копію Договору № 345/18-10-2021 про надання правничої (правової) допомоги від 18.10.2021; детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 11 000 грн.; копію акта приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №345/18-10-2021 про надання правничої (правової) допомоги від 18.10.2021 на суму 11 000 грн.; копію квитанції №345 від 06.01.2022 про передачу гонорару в сумі 11 000 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь [PERSON] слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 1 488,60 гривень за звернення до суду із позовом та заявою про вжиття заходів забезпечення позову та 11 000 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved