Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач), третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем. 07.06.2006 сторони розірвали шлюб. На даний час донька є повнолітньою. З 15 вересня 2020 року донька навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, денної форми навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Термін закінчення навчання 30.06.2024. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, що і зумовило звернення до суду. З огляду на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про часткове визнання позову, а саме: не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини, оскільки згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2008 він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). З свідоцтва про шлюб від 22.10.2021, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на - « [PERSON] » (а.с.11). З 15 вересня 2020 року [PERSON] є студенткою Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Термін навчання визначений до 30.06.2024, що підтверджено довідкою навчального закладу № 0469 від 26.11.2021 (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Враховуючи ту обставину, що донька сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 08.06.2007, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2008 зменшено розмір аліментів, які утримуються з [PERSON] , визначені рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2006 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини заробітку на 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття. Зменшено розмір аліментів, які утримуються з [PERSON] , визначені рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2008 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини заробітку на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття (а.с.25). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін - [PERSON] має вік більше 18, але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжила навчання у вищому навчальному закладі та перебуває під опікою матері - позивача у справі. Основний тягар по утриманню позивача несе її мати, яка дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії донькою, її умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності. Суд при визначенні розміру аліментів, враховує те, що відповідач, згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2008 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини, а тому дійсно не має можливості сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітної плати. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку по утриманню доньки, однак враховуючи, що позивачем не доведено саме той розмір витрат на навчання, які вона просить стягнути з відповідача та доведення відповідачем своїх заперечень щодо частки аліментів, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12.01.2022 і до закінчення донькою навчання, а саме до 30.06.2024, але не більш як до досягнення нею 23-річного віку. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково та присуджує до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.01.2022 до закінчення нею навчання до 30.06.2024, але не більш як до 23 років. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними, а відтак такими, що підлягають до часткового задоволення. Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Що стосується терміну стягнення аліментів, суд зазначає наступне. З довідки наданої позивачем № 0469 від 26 листопада 2021 року вбачається, що термін закінчення навчання [PERSON] - 30 червня 2024 року (а.с.9). Враховуючи вищевикладене, термін стягнення аліментів на навчання доньки [PERSON] повинен визначатись не до досягнення нею 23 - річного віку, а до закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Частина 1 статті 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з вказаним позовом 12.01.2022, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно заявлених вимог, що складає 661,64 грн. (992,40х66,67%). Іншу частину судового збору в розмірі 330,76 грн. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial