Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 23.03.2014 року в результаті порушення п.п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху , а саме , 19 жовтня 2021 року о 17 год. 30 хв. по вул. Довженка, 21 в м.Івано-Франківську водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Фольксваген Пассат,д.н.з. [NUMBER] рухався в крайній лівій смузі і здійснюючи перелаштування в праву смугу не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Рено Логан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно висновку експерта страхової компанії автомобілю Рено Логан завдано матеріальну шкоду на суму 3000,00 грн. Постановою Івано-Франківського міського суду від 15.11.2021 року відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. та стягнуто судовий збір. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу під керуванням [PERSON] була застрахована у АТ «Страхова кормпанія «Мега-Гарант» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-1771793 від 14.10.2021 року, де п.5 визначено франшизу в розмірі 2600 грн., якою було відшкодовано позивачу 400 грн., тобто за вирахуванням з суми завданих збитків суми франшизи (3000,00 грн. - 2600 грн. =400 грн). Так діями [PERSON] позивачу завдана матеріальна шкода, яка становить у відповідності до висновку спеціаліста експертного дослідження, та яка не виплачено страховою компанією в розмірі 2600,00 грн. Також позивач вважає, що йому діями відповідача була спричинена моральна шкода яку він оцінює в 4 000 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 21.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідачу було надіслано 21.01.2022 (а.с.27). У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19 жовтня 2021 року автомобілю позивача Рено Логан д.н.з. [NUMBER] внаслідок зіткнення було спричинено механічні ушкодження. Згідно постанови Івано-Франківського міського суду у справі №344/17279/21 про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності вбачається що, 19 жовтня 2021 року о 17 год. 30 хв. по вул. Довженка, 21 в м.Івано-Франківську водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Фольксваген Пассат,д.н.з. [NUMBER] рухався в крайній лівій смузі і здійснюючи перелаштування в праву смугу не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Рено Логан д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.6-7) і водія Фольксваген Пассат визнано винним за ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] належить автомобіль RENAULT Logan 90L, д.н.з. [NUMBER] (а.с.14). У відповідності до листа АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» за №01-12/9 від 01.12.2021 повідомлено [PERSON] , що його заяву про страхове відшкодування відносно страхового випадку, що стався 19.10.2021 за участю його автомобіля та автомобіля, яким керував [PERSON] розглянуто та прийнято рішення сплатити страхове відшкодування відповідно до Угоди між АТ «СК «Мега-Гарант» та [PERSON] «Про визначення розміру матеріального збитку», яким встановлена сума матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн. Сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи (2600,00 грн.) підлягає виплаті: 3000,00 грн. - 2600,00 грн.=400,00 грн., яку і буде перераховано на вказані ним реквізити (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. У роз`ясненнях, які містяться в абзаці четвертому пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза- це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. А у відповідності до п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Так, як досліджено судом договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР - 1771793 від 14.10.2021 року укладеного між АТ «СК «Мега-Гарант» страхувальником встановлено, що розмір франшизи у даному випадку складає 2600 грн. (а.с.10). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] неправомірними діями відповідача [PERSON] завдано збитків, внаслідок пошкодження автомобіля, яким він керував на передбачених законом підставах, а тому позивач має право на відшкодування завданої йому шкоди на суму 2600 грн., у розмірі франшизи. При вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 4 000 грн. судом враховується наступне. В своїх вимогах позивач вказує, що він отримав моральну шкоду внаслідок дій відповідача. Він неодноразово звертався до нього з проханням виплатити кошти за завдану шкоду, проте кошти відповідач не сплатив. Крім того, внаслідок пошкодження транспортного засобу він переніс душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати автомобіль, був змушений витрачати час на проведення ремонту автомобіля, що призвело до порушення життєвого ритму, оскільки автомобіль ним використовувався як для особистих потреб, так і для роботи, внаслідок чого ним прикладалось чимало зусиль для організації свого життя та життя сім`ї, а також ним не здійснено рід поїздок,які були заплановані , в тому числі і для відновлення здоров`я членів сім`ї. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 3 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 наведеної вище постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що моральні страждання позивача зумовлені діями відповідача, які полягали у не відшкодуванні завданих збитків, що призвело до емоційних переживань викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати автомобіль, був змушений витрачати час на проведення ремонту автомобіля, що призвело до порушення життєвого ритму. У зв`язку із діями відповідача у позивача виникла необхідність змінити звичайний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. моральної шкоди. Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує з урахуванням положень ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial