Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

24.07.2020 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На житловій площі належної [PERSON] на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідачки [PERSON] , яка приходиться йому онукою. Однка [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин, що підтверджено актами про непроживання складеними представниками ЖБК «Молодіжний-17». Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачці позивач не чинив, так само й інші члени сім`ї. Ще 15.08.2010 року відповідачка [PERSON] разом із батьками виїхала в Канаду на постійне місце проживання і за весь цей час жодного разу не поверталась. Факт реєстрації відповідачки на житловій площі зазначеної квартири створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним [PERSON] на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . Провадження у справі було відкрито 07.09.2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного прповадження. Підготовче провадження закрито 17 червня 2021 року. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти судового розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку її місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] 29.08.1990 року на підставі ордеру серії Ж №085761 на сім`ю з чотирьох осіб у будинку житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-17» було надано житлове приміщення за адресою - [ADDRESS] (а.с.10). За даними довідки №3 виданої 15 січня 2020 року ЖБК «Молодіжний-17» [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с.11). За даними Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб за адресою - - [ADDRESS] , витяг №11368585 від 10.01.2020 року та довідки по формі №3 від 20.07.2011 року на зазначеній житловій площі квартири зареєстровано чотири особи: позивач [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] ), [INFO] (а.с.12,13). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] - адвокат Нестеренко О.С. стверджував, що відповідачка [PERSON] на житловій площі належної останньому на праві приватної власності квартири не проживає фактично з 15.08.2010 року, оскільки вибула на постійне місце проживання разом із батьками до Канади. Факт непроживання відповідачки [PERSON] в належній [PERSON] на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] підтверджено актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеними 10 липня 2019 року, 22 січня 2020 року, 30 червня 2020 року (а.с. 14-17). Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідачки. Зважаючи на те, що відповідачка у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, остання не є членом сім`ї позивача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог про визнання [PERSON] такою , що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved