Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінська Г.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в цілому. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,6900 га. \~ \~ \~ \~На момент припинення колгоспного двору у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] ; син [PERSON] ; дочка [PERSON] ; зять [PERSON] ; онук [PERSON] ; онука [PERSON] . \~ \~ \~ \~Отже, право власності на вищезгаданий житловий будинок, як майно колгоспного двору, після припинення колгоспних дворів в Україні, належить на праві спільної часткової власності всім членам колгоспного двору в рівних частинах, в даному випадку по 1/6 частці кожному. \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, відповідно до якого належне їй майно заповіла позивачці. \~ \~ \~ \~Після смерті матері позивачка прийняла спадщину, успадкувавши земельну ділянку, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно. Однак, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нього. Позивачці належить право власності на 1/6 частку у майні колишнього колгоспного двору, як його члену, та на 1/6 частку як спадкоємцю після смерті [PERSON] . Відповідачі від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору відмовилися на користь позивачки. Ринкова вартість житлового будинку, що по [ADDRESS] становить 75 000,00 грн. Провадження у даній справі відкрито 30.11.2021, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.03.2022. Судовий розгляд справи по суті 02.03.2022 не відбувся та за клопотанням представника позивачки відкладено на 28.03.2022. Судовий розгляд справи по суті 28.03.2022 не відбувся за повторним клопотанням представника позивачки, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 05.04.2022. Позивачка та її представник адвокат Візінська Г.В. у судове засідання 05.04.2022 не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідачі у судове засідання 05.04.2022 не з`явилися,\~надіслали до\~суду заяви\~про визнання\~позовних вимог\~в повному\~обсязі та\~розгляд справи\~за їх\~відсутності.\~В заявах\~також зазначили,\~що житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспного двору. Їм, як членам колишнього колгоспного двору, може належати 1/6 частка в майні вказаного господарства. Однак, відповідно до ч.3 ст.12, п.2 ч.1 ст.346 ЦК України вони відмовляються від свого майнового права, оскільки не приймали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, отже не претендують на частку в майні двору. У зв`язку з наведеним, відповідно до ч.1, ч.3 ст.347 ЦК України, відмовляються від права на частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна\~реєстрація права\~власності на\~нерухоме майно\~у період\~з 31.01.1966\~по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Копія довідки про об`єкт нерухомого майна № 106, видана 29.09.2021 ФОП [PERSON] згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989, яка є головою колгоспного двору; самочинно зведених будівель немає. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року N 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним /статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених вище нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Копіями з погосподарських книг Росохацької сільської ради за 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 роки стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , головою якого є [PERSON] , - колгоспники. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. \~ \~ \~ \~На час набрання чинності ЗУ «Про власність» 15.04.1991 у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] ,\~ [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 808 від 25 грудня 2007 р. \~ \~ \~ \~За заповітом, посвідченим 02.10.2014 секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 26, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] , 1965 р.н. [PERSON] померла [INFO] у с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25 від 08 жовтня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465. \~ \~ \~ \~Про те, що позивачка [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є дочкою\~ [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Росохацької сільської ради Городенківського району, запис за № 37 від 21 листопада 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що позивачка при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 2 від 01 лютого 1983 р. в Книзі реєстрації шлюбів. \~ \~ \~ \~Отже, позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Згідно копії\~спадкової справи\~№ 40/2015,\~наданої суду\~приватним нотаріусом\~Коломийського районного\~нотаріального округу\~Івано-Франківської\~області Яшаном\~Р.Р.,\~вбачається,\~що позивачка,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~яка прийняла\~спадщину,\~16.04.2015\~подала нотаріусу\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкове\~майно матері\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . Їй 29.04.2015 видано чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 464, № 465, № 466, № 467, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради, площами: 0,3030 га, кадастровий номер 2621684300:05:002:0058; 0,2978 га, кадастровий номер 2621684300:04:002:0084; 0,1110 га, кадастровий номер 2621684300:04:001:0342; та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3105 га, кадастровий номер 2621684301:01:001:0395, що розташована в урочищі «Марія» с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ІФ № 101833, ІФ № 101538, ІФ № 101161, ЯК № 969577. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 379/02-31 від 15.11.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємцем не надано оригінал правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої на спадковий житловий будинок. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 08.09.2021, житловий будинок споруджено у 1990 р., господарські будівлі та споруди у 1986, 1987, 1991 роках. Їх ринкова вартість на 25 жовтня 2021 р. становить 75 000 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним господарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,6900 га, що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 285797833, сформованої 19.11.2021, відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивачки право власності, набуте раніше на законних підставах. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, після смерті матері [PERSON] успадкувала 1/6 частки у житловому будинку [ADDRESS] , яка належала померлій як члену колишнього колгоспного двору, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок немає можливості\~отримати свідоцтво\~про право\~на спадщину\~на дане\~нерухоме майно.Крім того, позивачці належить 1/6 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/6 (1/3) частки. Згідно поданих до суду відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] власноручно написаних заяв, останні визнають позов в повному обсязі та не заперечують щодо визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином,\~суди не\~вправі покласти\~в основу\~свого рішення\~лише факт\~визнання позову\~відповідачем,\~не дослідивши\~при цьому\~обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №588/1311/17 від 15.06.2020. Суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою права власності на спадковий житловий будинок в цілому, оскільки відповідачі [PERSON] ,\~ \~ \~ \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] правомірно набули право власності на 1/6 частки даного житлового будинку та не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Враховуючи наведене, суд не може взяти до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як спадкоємцем за заповітом. \~ \~ \~ \~При винесенні\~рішення судом\~ враховується\~те,\~що згідно постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області віднесена до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),

Outcome: partial