Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Комунального закладу "Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області", Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідачі) з вимогою: - стягнути з Комунального закладу «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» на користь [PERSON] суму недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці педагогічних працівників) за період з 01.01.2021 по 01.09.2021 в розмірі 15983,00 грн 00 коп. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Згідно записів у трудовій книжці позивача [NUMBER] , а саме: наказу №2 від 09.01.1996, вона почала працювати в Турбівській ЗОШ І-ІІ ступенів. 01.01.2017 школу було перейменовано на Турбівську загальноосвітню школу ІІІ ступенів №2 Липовецької районної ради Вінницької області. Наказом №23 від 25.01.2021 школу було перейменовано на Комунальний заклад «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області». З того часу позивач працює на посаді вчителя історії, має 25 річний стаж та кваліфікаційну категорію "Спеціаліст вищої категорії". В період своєї роботи позивач отримувала заробітну плату з надбавкою за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати), яка нараховувалася згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування». Зазначеною постановою надбавка педагогічним працівникам за престижність праці була встановлена у чітко фіксованому розмірі - 20% та її розмір не залежав від рішень керівників установ та закладів освіти, і не був пов`язаний з результатами роботи працівника або будь-якими іншими обставинами. Однак, на виконання доручення Відділу освіти Липовецької РДА від 03.01.2019 №5 «Про зміну істотних умов праці педагогічних працівників району в бік погіршення» директором школи видано наказ про зменшення з 04.03.2019 до розміру 5% надбавки за престижність праці «враховуючи обмежений фонд оплати праці на 2019 рік». В листі-відповіді Турбівської селищної ради №159 від 07.07.2021 зазначено, що саме при формуванні бюджету на 2020-2021 навчальний рік відповідачі заклали розмір надбавки за престижність у мінімальному розмірі 5%, чим на думку позивача, порушили її право на надану державою заробітну плату, що підтверджується і листом Турбівської селищної ради №160 (п.2) від 07.07.2021 та тарифікаційним списком за 2021 рік. Позивач стверджує, що накази про встановлення розміру надбавки за престижність педагогічної праці в розмірі 5% ні в 2020 році, ні в 2021 році директором КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» не видавались, але надбавка за престижність педагогічної праці і в 2020 році, і в 2021 році позивачу виплачувалась у мінімальному розмірі 5%. Згідно тарифікаційного списку у період з 01.01.2021 до 31.08.2021 надбавка за престижність виплачувалася у розмірі 5% від посадового окладу (ставки заробітної плати) і становила 499,47 грн, замість розміру 20%, у сумі 1997,9 грн. Всі доплати педагогічним працівникам, які передбачені постановами Кабінету Міністрів України, такі як надбавка за престижність та інші, є обов`язковими для виплати як складові заробітної плати. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 19.11.2021 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали, однак представник Турбівської селищної ради у своїй заяві від 09.12.2021 просив вирішити справу на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно записів у трудовій книжці позивача [NUMBER] , а саме: наказу №2 від 09.01.1996, вона почала працювати в Турбівській ЗОШ І-ІІ ступенів. 01.01.2017 школу було перейменовано на Турбівську загальноосвітню школу ІІІ ступенів №2 Липовецької районної ради Вінницької області. Наказом №23 від 25.01.2021 школу було перейменовано на Комунальний заклад «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області». З того часу позивач працює на посаді вчителя історії, має 25 річний стаж та кваліфікаційну категорію "Спеціаліст вищої категорії". Позивач стверджує, що в період своєї роботи вона отримувала заробітну плату з надбавкою за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати), яка нараховувалася згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373. Згідно з п. 6 рішення 4 сесії 8 скликання Турбівської селищної ради №8/4-92 від 15.01.2021 органом управління КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» є Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Турбівської селищної ради. Тобто, головним розпорядником коштів селищного бюджету, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів загальної середньої освіти є Відділ освіти й відповідно видатки за рахунок коштів освітньої субвенції відносяться також до бюджетних призначень зазначеного головного розпорядника коштів селищного бюджету. Натомість в листі-відповіді Турбівської селищної ради №159 від 07.07.2021 зазначено, що саме при формуванні бюджету на 2020-2021 навчальний рік відповідачі заклали розмір надбавки за престижність у мінімальному розмірі 5%, порушивши на думку позивача її право на надану державою заробітну плату, що підтверджується і листом Турбівської селищної ради №160 (п.2) від 07.07.2021 та тарифікаційним списком за 2021 рік. Позивач стверджує, що накази про встановлення розміру надбавки за престижність педагогічної праці в розмірі 5% ні в 2020 році, ні в 2021 році директором КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» не видавались, але надбавка за престижність педагогічної праці і в 2020 році, і в 2021 році позивачу виплачувалась у мінімальному розмірі 5%. Крім того, у пункті 17 листа Турбівської селищної ради №159 від 07.07.2021 зазначено: «документи на підставі яких відбулось зменшення розміру надбавки за престижність педагогічної праці, отримуваної педагогічними працівниками в 2020-2021 навчальному році у відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту - відсутні». Згідно п. 2 листа-відповіді Турбівської селищної ради №02-15/1426 від 21.09.2021 та Рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради №33 від 21.03.2021 станом на 01.01.2021 на рахунку бюджету Турбівської ОТГ утворився залишок коштів освітньої субвенції в сумі 474 373,60 грн. Такий залишок, рішенням 11 сесії Турбівської селищної ради 8 скликання від 28.05.2021 був розподілений на матеріально-технічне забезпечення закладів загальної середньої освіти в 2021 році, а не зарплати педагогічним працівникам. Отже, позивачу не виплачено до заробітної плати, за період з 01.01.2021 по 01.09.2021 надбавки за престижність праці педагогічних працівників у розмірі 15983,00 грн, а у вказаний період відповідна надбавка виплачувалась позивачу в розмірі 5% від посадового окладу і становила 499,47 грн, замість розміру 25%, тобто з того який був визначений при розрахунку і перерахуванні освітньої субвенції. Разом з тим, відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали та не спростували доводів позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). В силу вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач працює на посаді вчителя історії в КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області», має звання вчителя методиста, "Спеціаліста вищої категорії", та що раніше в період своєї роботи вона отримувала заробітну плату, яка включала надбавку за престижність в розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати) Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. З метою підвищення престижності праці педагогічних працівників Кабінет Міністрів України видав постанову від 23.03.2011 №373 "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування". Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 №23 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (набрала чинності з 01.01.2018 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» та від 14.01.2015 №6 «Деякі питання надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам». Змінами до постанови Кабінету Міністрів України №373 граничний розмір надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування, тобто усім педагогічним працівникам, збільшено з 20% до 30% посадового окладу (ставки заробітної плати). Обмежено мінімальний розмір надбавки всім педагогічним працівникам величиною не менше 5%, який був відсутній у попередній редакції постанови Кабінету Міністрів України №373. Крім того, згідно п.5.1.22 Колективного договору між дирекцією школи та профспілковим комітетом Комунального закладу "Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2" виплата надбавки за престижність праці педагогічних працівників становить в розмірі не менше 20 % посадового окладу (ставки заробітної плати). Разом з тим, відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам: належні умови праці; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; інші гарантії, визначені законом України. Як встановлено судом, позивач стверджує, що раніше в період своєї роботи вона отримувала заробітну плату з надбавкою за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати), яка нараховувалася згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування" від 23.03.2011 №373. Однак, надалі всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373, за період з 01.01.2021 по 01.09.2021, до заробітної плати позивача не було виплачено визначеної постановою надбавки за престижність праці. Натомість у вказаний період замість визначеного розміру надбавка виплачувалась у значно меншому розмірі - 5%. Суд звертає увагу на те, що у матеріалах даної цивільної справи відсутній наказ керівника навчального закладу де працює позивач, на підставі якого останній раніше виплачувалася надбавка за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу до 01.01.2021. Натомість у матеріалах справи наявний наказ директора Турбівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №2 "Про зменшення надбавки педагогічним працівникам за престижність праці за №1к-тр від 03.01.2019, у якому, серед іншого, "враховуючи обмежений фонд оплати праці на 2019 рік" наказано: "Зменшити надбавку педагогічним працівникам за престижність праці до 5% посадового окладу з 04.03.2019". А згідно з відомостями, зазначеними у тарифному списку за 2021, станом на 02.01.2021, позивачу встановлено надбавку за престижність у розмірі 499,47 грн, що становить 5% від її посадового окладу. Суд, з огляду на вищевказані обставини не ставить під сумнів існування виданого раніше наказу керівника навчального закладу де працює позивач, на підставі якого останній виплачувалася надбавка за престижність праці в розмірі 20% посадового окладу, оскільки: про це вказує позивач; це не спростовувалося відповідачем; згідно з абз. 2 п. 1 постанови КМ України від 23.03.2011 №373 видання наказу про надбавку за престижність праці було обов`язком керівника закладу, а в іншому випадку це б свідчило про ігнорування нормативно-правового акту Уряду України, який є обов`язковий до виконання; і зрештою, наявність факту існування наказу директора за №1к-тр від 03.01.2019, у якому з мотивів обмеження фонду оплати праці саме на "2019 рік" є вказівка "зменшити" надбавку за престижність праці до 5% посадового окладу, свідчить про те, що таким наказом відбулося встановлення з конкретного терміну на певний строк коригування відсотку надбавки, який був встановлений раніше, але у бік його зменшення. Тобто, гіпотеза про те що наказу керівника навчального закладу де працює позивач, за яким їй раніше визначалася виплата надбавки за престижність в розмірі 20% окладу, не існувало - є хибною за встановлення судом факту існування наказу керівника, яким надалі таку надбавку було зменшено, а зменшити можливо лише те, що раніше було більшим. В іншому випадку не існування наказу про 20% надбавки при існуванні наказу про зменшення надбавки до 5% суперечило б такому законам логіки - "Закон тотожності", який доводить те, що неможливо, щоб одне й те саме разом було й не було властиве одному й тому самому і в одному й тому ж сенсі. Разом з тим, судом було встановлено, що всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373 до заробітної плати позивача, за період з 01.01.2021 по 01.09.2021 не було виплачено визначеної постановою надбавки за престижність праці педагогічних працівників, але у вказаний період надбавка виплачувалась позивачу лише в розмірі 5% - за наказу директора за №1к-тр від 03.01.2019. Суд зауважує, що наказ директора Турбівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №2 "Про зменшення надбавки педагогічним працівникам за престижність праці за №1к-тр від 03.01.2019, у якому, серед іншого, "враховуючи обмежений фонд оплати праці на 2019 рік" наказано: "Зменшити надбавку педагогічним працівникам за престижність праці до 5% посадового окладу з 04.03.2019" - за своєю правовою природою є ненормативним правовим актом, який стосується та впливає не на конкретного індивіда, а на коло осіб, що об`єднані спільною професією та спільним колективом і чисельність якого не є сталою, а персоналії не є постійними, до того ж такий акт застосовується одноразово (на певний строк) й після реалізації (настання терміну, з якого починає обчислюватися новий строк) вичерпує свою дію. Тому, оскільки відповідний наказ стосується широкого кола осіб (у даному випадку колективу педагогічних працівників відповідного навчального закладу), відносно такого наказу не притаманна можливість щодо оскарження його одним індивідом (у даному випадку позивачем - членом такого колективу), так як хоча й наказ впливає на її права, свободи та охоронювані законом інтереси, однак їх судовий захист шляхом вимагання скасувати такий наказ судом не може бути належним способом захисту, оскільки прийняття рішення впливатиме на інших членів колективу, серед яких кожен може зберігати за собою право не звертатися до суду, та й за умови, якщо все ж таки всі працівники, дійдуть до єдиної думки, що їх права порушено таким наказом й об`єднаються шляхом подачі до суду позову про його скасування, то складно буде вірно встановити коло позивачів у такій справі. Отже, через особливість правової природи наказу директора Турбівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №2 "Про зменшення надбавки педагогічним працівникам за престижність праці" за №1к-тр від 03.01.2019, його оскарження позивачем є неможливим, натомість її вимога про стягнення недоотриманої внаслідок такого наказу заробітної плати надбавки за престижність праці - є ефективним способом судового захисту. Судом встановлено, що згідно з п. 6 рішення 4 сесії 8 скликання Турбівської селищної ради №8/4-92 від 15.01.2021 органом управління КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» є Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Турбівської селищної ради. Тобто, головним розпорядником коштів селищного бюджету, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів загальної середньої освіти є Відділ освіти й відповідно видатки за рахунок коштів освітньої субвенції відносяться також до бюджетних призначень зазначеного головного розпорядника коштів селищного бюджету. Натомість у листі-відповіді Турбівської селищної ради №159 від 07.07.2021 зазначено, що саме при формуванні бюджету на 2020-2021 навчальний рік відповідачі заклали розмір надбавки за престижність у мінімальному розмірі 5%, порушивши право позивача на гарантованою державою заробітну плату, що підтверджується і листом Турбівської селищної ради №160 (п.2) від 07.07.2021 та тарифікаційним списком за 2021 рік. Разом з тим, позивач стверджує, що накази про встановлення розміру надбавки за престижність педагогічної праці в розмірі 5% ні в 2020 році, ні в 2021 році директором КЗ «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» не видавались, але надбавка за престижність педагогічної праці і в 2020 році, і в 2021 році позивачу виплачувалась у мінімальному розмірі 5%. Крім того, у пункті 17 листа Турбівської селищної ради №159 від 07.07.2021 зазначено: «документи на підставі яких відбулось зменшення розміру надбавки за престижність педагогічної праці, отримуваної педагогічними працівниками в 2020-2021 навчальному році у відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту - відсутні». Згідно зі ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно з ч. 4 ст. 97 власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. В силу ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Слід зауважити, що відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали та не спростували доводів позивача, в тому числі щодо його повідомлення про зміну істотних умов праці. Отже, керівник освітнього закладу, здійснюючи контроль за його фінансово-господарською діяльністю з наданим йому правом встановлювати конкретний розмір надбавок працівнику, зобов`язаний був повідомити позивача про зміну істотних умов праці, щодо зменшення розміру надбавки з 20% окладу до 5%. Суд не оминає увагою й те, що, як стало відомо в ході розгляду справи, згідно п. 2 листа-відповіді Турбівської селищної ради №02-15/1426 від 21.09.2021 та Рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради №33 від 21.03.2021 станом на 01.01.2021 на рахунку бюджету Турбівської ОТГ утворився залишок коштів освітньої субвенції в сумі 474 373,60 грн. Такий залишок, рішенням 11 сесії Турбівської селищної ради 8 скликання від 28.05.2021 був розподілений на матеріально-технічне забезпечення закладів загальної середньої освіти в 2021 році, а не зарплати педагогічним працівникам. Відповідно до ст. 103 Бюджетного кодексу України освітня субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам та спрямовується на оплату праці з нарахуваннями педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти та інших закладів, які забезпечують її здобуття. Згідно з п. 3 Порядку та умов надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №6 (зі змінами), залишки коштів за освітньою субвенцією на кінець бюджетного періоду зберігаються на рахунках відповідних місцевих бюджетів і використовуються у наступному бюджетному періоді насамперед з урахуванням цільового призначення субвенції - на оплату праці з нарахуваннями педагогічних працівників. Таким чином, позивачу не виплачено до заробітної плати, за період з 01.01.2021 по 01.09.2021 надбавки за престижність праці педагогічних працівників у розмірі 15983,00 грн, а у вказаний період відповідна надбавка виплачувалась позивачу в розмірі 5% від посадового окладу і становила 499,47 грн, замість розміру 25% з того який був визначений при розрахунку і перерахуванні освітньої субвенції. Крім того, в дії певних осіб можуть ознаки кримінальних правопорушень, як то безпідставна невиплата заробітної плати чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності, нецільове використання освітньої субвенції. За таких обставин судом у порядку визначеному ст. 262 ЦПК України буде постановлено окрему ухвалу із подальшим повідомленням правоохоронні органи про факти, які встановлені судом в ході розгляду даної цивільної справи для вжиття заходів реагування на порушення законодавства. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з Комунального закладу «Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області», на користь позивача суму недоотриманої заробітної плати (надбавки за престижність праці педагогічних працівників) за період з 01.01.2021 по 01.09.2021 в розмірі 15983,00 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову, в силу п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, а тому оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача КЗ "Турбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в дохід держави, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до задоволених двох позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved