Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільному майні посилаючись на те, що 19.11.2015 р. [PERSON] та відповідач набула право спільної сумісної (приватної власності) на земельну ділянку [ADDRESS] загальним розміром 0,034 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 7310136300:14:002:1091, що підтверджується свідоцтвом про права власності на нерухоме майно від 19 листопада 2015 р. 21 липня 2019 року помирає [PERSON] , єдиним спадкоємцем після смерті якої є її син [PERSON] , який прийняв спадщину. У відповідності до вимог законодавства, [PERSON] , як спадкоємець за законом прийняв спадщину у встановлений строк, звернувшись із заявою про відкриття спадщину та після спливу 6 місячного терміну і 21 грудня 2021року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він став власником 64/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім вищезазначеного нерухомого майна, позивач успадкував і частку земельної ділянки [ADDRESS] , але, у зв`язку з тим, що не визначено частки всіх співвласників у спільному майні, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з ДЗК, спадкоємець не може реалізувати своє право, яке закріплене ч. 1 ст. 1296 ЦК України, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину. \~ \~ \~ \~А тому просив визначити, що розмір ідеальної частки земельної ділянки [ADDRESS] загальним розміром 0,034 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 7310136300:14:002:1091, співвласницею якої є [PERSON] , складає - 1/2. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. Відповідач в судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.11.2015 р. листопада 2015 року [PERSON] та відповідач [PERSON] набули право спільної сумісної (приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] загальним розміром 0,034 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 7310136300:14:002:1091, що підтверджується свідоцтвом про права власності на нерухоме майно від 19 листопада 2015 р.(а.с.15). [PERSON] , [INFO] померла і після її смерті відкрилася спадщина і єдиним спадкоємцем після смерті якої є її син позивач [PERSON] (а.с.8). Відповідності до вимог п. 3 ст. 1268 та ст. 1270 ЦК України, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом прийняв спадщину у встановлений строк, звернувшись із заявою про відкриття спадщину та після спливу 6 місячного терміну і 21 грудня 2021року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він став власником 64/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.10). Крім 64/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, позивач успадкував і частку земельної ділянки [ADDRESS] , але, у зв`язку з тим, що не визначено частки всіх співвласників у спільному майні, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з ДЗК, спадкоємець не може реалізувати своє право, яке закріплене частиною 1 ст. 1296 ЦК України, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 грудня 2021р. № 1417/02-31 (а.с.18). Згідно п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.\~ Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~ Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно визначити, що розмір ідеальної частки земельної ділянки [ADDRESS] загальним розміром 0,034 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 7310136300:14:002:1091, співвласницею якої є [PERSON] , складає - 1/2, задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved