Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що 13.07.2015 року у пологовому будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , громадянка України, народила дитину, про що видано дублікат Медичного свідоцтва про народження серії 67 №177711 від 15.08.2019 року. 24.07.2015\~року відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя батькам дитини було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] з відомостями про народження [INFO] дитини, матір`ю якої є [PERSON] , але ці документи видано на тимчасово окупованій території, тому вони не є підставою для видачі свідоцтва про народження дитини відділами реєстрації актів цивільного стану України. Просить суд встановити факт народження дитини [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження \~м. Севастополь. Мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтва про шлюб\~серія [NUMBER] від 19.10.2012 року. В судове засідання заявник не з`явився, в заяві просив справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Верхньорогачицького відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану у Каховському районі Херсонської області \~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) у судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.17). Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК, суд розглядає справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії медичного свідоцтва про народження серії 67 №177711 від 15.08.2019 року (а.с. 9), 13.07.2015 року у пологовому будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , громадянка України, народила дитину жіночої статі (а.с. 9-10). Цей же факт частково підтверджується копією свідоцтва про народження серія та номер [NUMBER] , виданим 24.07.2015 року незаконним Відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Відповідно до правил ст. 133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тurкеу», «Сургus v. Тurкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzеr v. Thе Republic of Moldova and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України. Факт народження дитини підтверджується дублікатом відповідного медичного свідоцтва, та частково підтверджується незаконним свідоцтвом про народження дитини, однак вказані документи не є підставою для видачі заявнику свідоцтва про народження дитини відділами реєстрації актів цивільного стану на території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини на території України. Крім того, заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я, що створений за законодавством України документ встановленої форми про народження дитини та на його підставі зареєструвати народження дитини, оскільки вказаний документ був виданий органом РАЦС на окупованій території. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне для оформлення державної реєстрації народження дитини за законодавством України. Враховуючи доведеність факту народження [INFO] дитини жіночої статі\~ [PERSON] в м. Севастополь АР Крим Україна, суд вважає за необхідне вказану заяву задовольнити. Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved