Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Виклад позиції позивача В червні 2019 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 2000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути на протязі найкоротшого терміну ,а у разі якщо буде не взмозі повернути всю суму, то виплачуватиме кошти частинами в сумі 200 доларів США кожного місяця. Договір позики між сторонами було укладено в усному порядку, оскільки сторони по справі є давніми знайомими та тривалий час працювали на одному підприємстві. Через деякий час [PERSON] звернувся до відповідача з проханням повернути йому кошти однак почув відмову, після чого зрозумів , що [PERSON] скориставшись відсутністю письмового договору позики, не має наміру повертати йому кошти. 13.04.2020 року позивач зателефонував до поліції та повідомив про факт вчинення відносно нього [PERSON] шахрайства та того ж дня звернувся з заявою до чергової частини Немирівського відділу поліції з приводу неповернення [PERSON] грошових коштів в сумі 2000 доларів США. За його зверненням було проведено перевірку в ході якої знайшлися підтвердження про факт отримання [PERSON] від позивача коштів в якості позики, що підтверджується довідкою № 591 про результати розгляду звернення громадянина . Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2022 року офіційний курс НБУ для UАН складає 28,3876 грн., отже - 2000 x 28.3876 = 56 775,2 грн.(еквівалент в гривні), тому позивач вважає що відповідач повинен відшкодувати йому три відсотки річних за період прострочення платежу а також інфляційні збитки. З метою досудового врегулювання позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти, однак останній відмовляється їх повертати. Тому з метою врегулювання даного спору позивач був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Виклад клад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв та клопотань від учасників судового розгляду до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ухвали суду від 09.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та відкрито провадження у справі, розгляд цивільноїсправи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 10.03.2022 року без повідомлення (виклику) учасників справи. Судом 08.02.2022 року здійснювався запит до відділу УДМС України у Вінницькій області з метою встановлення місця проживання відповідача, а тому ухвалу суду від 09.02.2022 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї та повісткою про виклик до суду було направлено на адресу відповідача. Однак, поштовий конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про належність повідомлення вказаних відповідача про розгляд даної справи судом. Згідно здійсненого запиту до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] існувала усна домовленість, щодо позики 2000 доларів США, і відповідач зобов`язувався у разі неможливості повернути усю суму позики виплачувати її частинами щомісяця по 200 дол США. Згідно довідки № 591 про результати звернення [PERSON] підтверджується факт позики відповідачем [PERSON] , що також підтверджується протколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поясненнями позивача [PERSON] ,(а.с.7-10). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2022 року офіційний курс НБУ для UАН складає 28,3876 грн (14). Відповідач отримав кошти, однак уникає від виконання умов позики, а тому повинен сплатити суму боргу, оскільки договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не повернув позичені грошові кошти [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України , у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Суд враховує, що підставою цього позову є власне не виконання зобов`язання за договором позики. Вказане дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час прострочення боргового зобов`язання.. Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку. Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення платежу та інфляційні збитки. Позивач [PERSON] надав розрахунки 3% річних від суми, на яку повинні вчинятися нарахування за період прострочення платежу з 01.07.2019 року по 04.02.2022 року в сумі 4428,48 гривень, а також інфляційні збитки за період 01.07.2019 року по 31.12.2021 року в сумі 9062,49 гривень. Даний розрахунок перевірений судом, відповідачем не спростований, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних. Окрім того, у прохальній частині позивач зазначає про стягнення на його користь судові витрати повязанні зі сплатою судового збору та за надання правничої допомоги. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність , адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст. 30 ЗУ Про адвокатуру і адвокатську діяльність , гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що до стягнення підлягають судові витрати лише по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень, які підтверджуються відповідною квитанцією . Однак, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу, а тому такі витрати не підлягають до стягнення. Висновки суду З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем, аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 992 ( дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . В стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526 , 610, 611 , 1046 , 1049 ЦК України, суд,

Outcome: partial