Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2017 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що з самого початку спільного проживання, їхня сім`я не сформувалася через відсутність взаєморозуміння між ними. Більше року разом не проживають, втратили інтерес один до одного, фактично стали чужими людьми. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх спільним інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, отримав 18 лютого 2022 року. Крім того, оскільки після відкриття провадження у справі процесуальні документи та позовна заява були повернені до суду з відміткою поштового органу «адресат відсутній за вказаною адресою», з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, такий про надходження позову та відкриття провадження у справі, 14 лютого 2022 року додатково повідомлявся через офіційний веб - сайт суду. 14 лютого 2022 року позивач подала до суду заяву, у якій просила після розірвання шлюбу, присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON] . За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24 вересня 2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну дитину, [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі тривалий час разом не проживають. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved