Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 10104 від 03.05.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суми заборгованості в розмірі 19730,74 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що наприкінці 2021 року він вперше отримав від приватного виконавця Юхименко О.Л. інформацію про наявність у нього несплачених боргових зобов`язань відносно яких відкрито виконавче провадження за №59226869, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С. за № 10104 від 03.05.2019 року. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений із чисельними порушеннями законодавства. Позивач, посилаючись на перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений КМУ зазначає, що вказаним переліком не передбачено можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально. Крім того, виконавчий напис, на думку позивача, вчинений з порушенням вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Наявна сума заборгованості є сумнівною, та не є безспірною, тому вважає дії приватного нотаріуса передчасними та незаконними. Зазначає, що жодних письмових вимог або повідомлень, ні від банку, ні від приватного нотаріуса, ні від третіх осіб про наявність відповідного боргу, або про усунення порушень, ніколи не отримував. Документів, які б встановлювали правомірність правонаступництва та уступки прав вимоги між товариствами про зміну кредитора позивач не бачив. Посилаючись на викладене просив визнати таким, що не підлягає виконанню, вказаний виконавчий напис. Ухвалою суду від 17.01.2022 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.01.2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Позивач в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. Представник відповідача, АТ «Перший Український Міжнародний Банк», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов відповідачем не надано. Надано заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача судового збору відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України. Треті особи, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Юхименко О.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., у судове засідання також не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. Інших заяв та клопотань по справі не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третіх осіб. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. 12.10.2012 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено договір № 26257018976014 про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. 03.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, за яким на підставі вищевказаного кредитного договору № 26257018976014 від 12.10.2012 року з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний Банк» стягнута заборгованість за зазначеним кредитним договором за період з 26.04.2018 року по 26.04.2019 року в розмірі 19230,74 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 4843,29 грн, з простроченої заборгованості за процентами 7818,89 грн, з простроченої заборгованості за комісією 15 грн, строкової заборгованості за процентами 143,31 грн, неустойки за порушення зобов`язань по кредиту - 6410,25 грн. За даним виконавчим написом також з позивача стягнута сума в розмірі 500,00 грн за вчинення цього виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 10104 (а.с.14). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 03.05.2019 року. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал» З інформації про виконавче провадження № 59226869 від 04.01.2022 року (а.с.24-26) підтверджується що виконавчий напис від 03.05.2019 року № 10104 перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця м. Київ, Юхименко О.Л. Статтею 18 ЦК України\~встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та не чинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № 26257018976014 від 12.10.2012 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] позивачем не оспорюється, але останній вказує, що вказаний кредитний договір нотаріально посвідчено не було. Враховуючи наведене в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було видано на підставі кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до позивача за кредитним договором № 26257018976014 від 12.10.2012 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Враховуючи наведене, а також визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що при зверненні з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, згідно квитанції № 0.0.2405796931.1 від 05.01.2022 року (а.с.1) . У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовною заявою, тобто 496,20 грн, а також позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач, звертаючись до суду з заявою про визнання позову, просив стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Разом з тим суд зауважує, що відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України "Про судовий збір"\~на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого саме при поданні позову. При цьому, правових підстав повернення з державного бюджету\~50 відсотків судового збору за подання заяви про забезпечення позову, відповідачем не наведено, а тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 992,40 грн. (50 відсотків судового збору за подання позовної заяви 496,20 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в повному обсязі - 496,20 грн).

Outcome: approved