Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Мати була зареєстрована у його квартирі, яка належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З 2017 року він є громадянином Росії, де і проживає. З матір`ю був у хороших стосунках, проте з причини, що проживав в іншій країні, бачився дуже рідко. Переважно спілкувався телефоном та через мережу Інтернет. Після смерті матері відразу прилетів до України, проте через сімейні обставини був вимушений терміново поїхати до Росії. Ненормований робочий день, мінливе самопочуття (періодичне погіршення стану здоров`я) та скрутне матеріальне становище позбавили його можливості приїхати в Україну, щоб вчасно прийняти спадщину. Сам процес дуже ускладнився у зв`язку з загостренням карантинних обмежень, викликаних поширенням пандемії Коронавірусу, що в свою чергу також затягнуло процедуру прийняття спадщини. 25 листопада 2019 року нарешті вдалося приїхати до України та звернувся до нотаріуса з заявою прийняття спадщини після смерті матері. В той же день, ним було отримано постанову Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. про відмову у відкритті спадкової справи з підстави закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку з цим просять суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці. Ухвалою від 25 листопада 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 17 грудня 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Ухвалою від 17 січня 2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити з мотивів викладених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ Як\~встановлено в\~судовому засіданні,\~ [INFO] померла\~мати позивача\~ [PERSON] (Свідоцтво\~про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис № 3172). Померла була зареєстрована та проживала у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З 2017 року позивач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією його паспорту, де і проживає. Позивач вказує, що у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки, проживав на території іншої держави. Зазначив, що ненормований робочий день, мінливе самопочуття (періодичне погіршення стану здоров`я) та скрутне матеріальне становище позбавили його можливості приїхати в Україну, щоб вчасно прийняти спадщину. Сам процес дуже ускладнився у зв`язку з загостренням карантинних обмежень, викликаних поширенням пандемії Коронавірусу, що в свою чергу також затягнуло процедуру прийняття спадщини. Лише 25 листопада 2019 року йому вдалося приїхати до України та звернутися до нотаріуса з заявою прийняття спадщини після смерті матері. В той же день, ним було отримано постанову Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. про відмову у відкритті спадкової справи з підстави закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як на підставу пропущення строку для прийняття спадщини позивач посилається, зокрема, на проживання за межами України в Російській Федерації, періодичне погіршення стану здоров`я, скрутне матеріальне становище, а також поширення пандемії Короноварісу, що викликало певні карантинні обмеження, але письмового підтвердження не надано. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85 цс 12 висловив позицію, що правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1- у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2- ці обставини визнані судом поважними. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, правила частини першої\~статті 550 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 601/1157/19 зроблено правовий висновок про застосування норм\~статі 1272 ЦК України\~та вказано, що проживання за межами України не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення такої дії. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.04.2020 у справі № 420/23/18 зазначив, що за фактичних обставин де велика відстань між місцем проживання спадкодавця та спадкоємця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини - не свідчить про поважність пропуску строку. Отже, факт проживання позивача за межами України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереробних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою. Крім того, вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. На консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 589/1863/13-ц від 21.04.2021 року. Відповідно до\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в ході судового розгляду, позивачу було відомо про смерть спадкодавця. Починаючи з дня смерті спадкодавця позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу як за місцем проживання, так і за місцем відкриття спадщини, однак вказаних дій з метою прийняття спадщини не вчинив. 25 листопада 2019 року позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про оформлення спадщини, при цьому не подавши заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Таким чином, наведені позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можуть бути визнані поважними для продовження строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або особисто через свого представника. Інших підстав, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачами не зазначено, доказів суду не надано. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, поважність причин пропуску шестимісячного строку на подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги являються необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed