Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

08.02.2022 року [PERSON] та [PERSON] в особі адвоката Мєдвєдєвої А.В. звернулися в суд з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «ТИТАН-9» про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та розподіл спадкового майна, в якому просять поділити спадкове майно, яке відкрилося після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] : виділити та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 8,99 гектарів, кадастровий номер 2322181300:02:002:0036, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 08.02.2022р. відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивачі не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Відповідач Житлово-будівельний кооператив «ТИТАН-9» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО Чернявський В.В. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін та третьої особи. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що згідно копії свідоцтва смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно матеріалів спадкової справи №167 за 2019 рік, відкритою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., при житті [PERSON] заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги після її смерті є її діти: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , де в графі мати записана [PERSON] . Факт змін прізвища підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , після одруження прізвище [PERSON] (серія [NUMBER] ); свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище [PERSON] ( [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на усе належне їй майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS] та 1/4 частина земельної ділянки площею 8,99 гектарів кадастровий номер 2322181300:02:002:0036, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, про що винесена відповідна постанова №1323/02-31 від 29.11.2021р., оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Квартира [ADDRESS] , розташована в будинку ЖБК «Титан-9». Вказану квартиру було надано [PERSON] на підставі ордеру №38 від 09.03.1971р., пай за квартиру був сплачений в 1986 році, що підтверджується довідкою ЖБК №68 від 26.09.2016р. [PERSON] при житі не отримала свідоцтво про право власності на житло та не зареєструвала право власності. Згідно зі ст. 15 Закону УРСР від 7 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність» (набрав чинності з 15 квітня 1991 року, втратив чинність згідно із Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V з 20.06.07р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня 1991 року положення статті 15 Закону Української РСР «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ст. 384 ч.3 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Згідно зі ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником, тобто [PERSON] , як член Кооперативу, є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. 1/4 частина земельної ділянки площею 8,99 гектарів, кадастровий номер 2322181300:02:002:0036, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2009р. посвідчене державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. за р№2467. Статтею 1278 ЦК України передбачений поділ спадщини між спадкоємцями. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. При цьому, суд виходить з того, що відповідач повністю визнав позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачі правомірно набули право власності на спадкове майно. Статтею 1278 ЦК України передбачений поділ спадщини між спадкоємцями. Відсутність правовстановлюючого документа про право власності спадкодавця не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після їх матері, чим порушується (не визнається) їх право власності на спадкове майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved