Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-268589 від 04.03.2020. Позов мотивовано тим, що 04.03.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-268589. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та па умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником. Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Крім того, у разі невиконання позичальником зобов`язань згідно з Кредитним договором позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі. зазначеному у Кредитного договору, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.09.2021 року заборгованість за Кредитним договором становить 255309,32 грн, з яких: 202275,05 грн - строковий борг по тілу, 53034,27 грн - відсотки. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 255309,32 грн та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. Представник позивача АТ «Універсал Банк» адвокат Мужик Н.Т. у судове засідання не з`явився, натомість 04 лютого 2022 року подав на офіційну електронну пошту суду заяву (ЕП-2331) згідно якої підтримав поданий позов та просив суд задовольнити його у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі та проведення судового засідання за відсутності представника позивача не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялась в порядку, визначеному чинним законодавством, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу її реєстрації, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 04 березня 2020 року між [PERSON] та АТ «Кредобанк» укладено Кредитний договір №CL-268589. Згідно п. 2.1, 2.3 цього договору сторони погодили суму кредиту у розмірі 206474,29 грн, строк кредитування - 60 місяців терміном до 03 березня 2025 року. Позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 126474,29 грн; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «Таскомбанк» по кредитному договору 800/7083682-СК від 03.10.2019 року в сумі 80000,00 грн (п. 2.4 цього договору). Відповідно до п.4.1. цього Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 04 березня 2020 року. Позивач свої зобов`язання виконав, що підтверджується меморіальним ордером №12916446 від 04 березня 2020 року згідно якого позивач здійснив погашення кредиту відповідно до кредитного договору №800/7086382-СК у розмірі 80000,00 грн (а.с. 9), а також меморіальним ордером №12916448 від 04 березня 2020 року згідно якого позивач здійснив видачу кредиту відповідно до кредитного договору №CL-268589 від 04.03.2020 у розмірі 126474,29 грн (а.с. 10). Крім того, виконання позивачем АТ «Кредобанк» умов кредитного договору, а саме в частині надання кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] , також підтверджується випискою про рух коштів по рахунку з 04.03.2020 до 12.10.2021, з якого вбачається використання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у період з 04.03.2020 до 12.10.2021 (а.с. 6-8). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-268589 від 04.03.2020 заборгованість [PERSON] становить 255309,32 грн, з яких: 202275,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 53034,27 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 5). Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів і ніким не оспорюється. 29 вересня 2021 року Акціонерним товариством «Кредобанк» на адресу відповідача [PERSON] надсилалася досудова вимога про виконання кредитних зобов`язань згідно кредитного договору №CL-268589 від 04.03.2020 (а.с. 28-32). Однак вимоги позивача про повернення суми заборгованості залишені відповідачем без виконання. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора, тому порушене право підлягає поновленню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №CL-268589 від 04.03.2020 в сумі 255309,32 грн, з яких: 202275,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 53034,27 грн - заборгованість за відсотками Щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи між адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Аксіліум» та АТ «Кредобанк» був укладений Договір про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року. Водночас, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу представником позивача суду не надано, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3829,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved