Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за навчання(освітню послугу), в якій вказав, що [PERSON] навчається у Житомирському державному університеті імені Івана Франка на підставі Договору № 773 про навчання з 01.09.2019 року по 31 грудня 2020 року на умовах надання платних послуг. За порушення умов договору відповідача було відраховано наказом №175-К(ос) від 30.06.2020 року. Заборгованість за навчання складає 18360,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Житомирського державного університету імені Івана Франка заборгованість по оплаті за навчання, що складає 18360,00 грн.; інфляційні збитки 2 304,18 грн.; 3 % річних у розмірі 814,12 грн., а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідач відзив у строк, визначений судом, не надав. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Процесуальні дії у справі. 12.01.2022 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який отримано 24.01.2022 р. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.01.2022 року провадження у зазначеній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Під час розгляду були досліджені письмові докази, відповідно до яких згідно Договору № 773 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною(юридичною) особою від 23 серпня 2019 року, укладеного між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та [PERSON] предметом договору є надання освітньої послуги з 01 вересня 2019 року по 31 грудня 2020 року. Загальна вартість останньої послуги за весь строк навчання становить 30560 грн.00 коп.; плата за 2019-2020 навчальний рік 22920,00 грн.; за 2020 - 2021 навчальний рік 7640,00 грн. Замовник вносить плату щомісячно(щомісячна плата визначається як 1/12 плати за рік) безготівково не пізніше до 1-го числа включно, місяця, за який здійснюється оплата, але в будь-якому випадку повна сума оплати за цим договором сплачується замовником: за 2019 -2020 навчальний рік - до 01.06.2020 р.; за 3030 -2021 навчальний рік - до 01.12.2020 р. Згідно Витягу з наказу Житомирського державного університету імені Івана Франка №175-К(ос) від 30 червня 2020 року [PERSON] студента магістратури І курсу фізико-математичного факультету денної форми навчання спеціальності «014.04 Середня освіта(Математика)» з 30 червня 2020 року за невиконання навчального плану. Згідно довідки № 36 від 22.12.2021 року, виданої Житомирським державним університетом імені Івана Франка сума заборгованості [PERSON] за навчання становить 18 360,00 грн. за період з листопада 2019 року по червень 2020 року. Згідно розрахунків, інфляційні збитки за період з липня 2020 року по листопад 2021 року складають 2304,18 грн.; сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.07.2020 року по 22.12.2021 року складає 814,12 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Позивачем виконані обов`язки щодо надання освітньої послуги відповідачу, проте відповідачем оплата за договором про навчання не здійснювалася, тому вимоги щодо стягнення заборгованості за навчання підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved