Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути суму авансу в розмірі 500 Євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 16 780 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 26.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно з яким сторони зобов`язуються у майбутньому, в зумовлений цим договором строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі- продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою підтвердження своїх намірів щодо укладення договору купівлі - продажу квартири [PERSON] передав [PERSON] в рахунок купівлі квартири кошти у розмірі 500 Євро, що згідно з курсом НБУ на момент передачі коштів становить 13 364 грн. Факт отримання грошових коштів стверджується п.5.1. Договору, де зазначено, що покумець в рахунок належних за Основним Договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення своїх намірів щодо купівлі - продажу квартири та своєї платоспроможності передав, а продавець отримав до підписання цього договору завдаток у розмірі 13 365, грн, що дорівнює еквіваленту 500 Євро. Продавець стверджує, що отримав повністю від Покупця цей завдаток. В момент розрахунків за основним Договором зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним Договором. У термін до 27.03.2020 року договір купівлі - продажу квартири між сторонами укладений не був, а 22.04.2021 року позивач дізнався, що 10.09.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. посвідчено договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири став [PERSON] 25.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому грошові кошти, проте відповідач вимоги не виконав. У зв`язку із тим, що договір купівлі - продажу між сторонами укладений не був і відповідач зобов`язання згідно із договором не виконав, отримані кошти позивачу у добровільному порядку не повернув, тому кошти, які були йому передані підлягають стягненняю з відповідача. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення штрафу (неустойки) за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 26.02.2020 у розмірі 500 євро. В обгрунтування зустрічного позову покликається на те, що укладений між сторонами договір завдатку не містив поняття аванс і у договорі чітко зазначено, що покупець передає продавцю завдаток (п.5.1). Згідно договору завдатку [PERSON] зобов`язувався укласти договір купівлі-продажу квартири (тобто купити квартиру) до 27 березня 2020 року. Однак у визначений договором термін квартиру не купив і почав уникати укладення договору купівлі-продажу. Пунктом 5.2 Договору від 26.02.2020 була передбачена відповідальність як продавця так і покупця у випадку невиконання умов договору. При цьому, даним пунктом договору в якості штрафної санкції передбачалось, що у випадку, якщо покупець відмовиться від подальшого укладення основного договору, то сплачена сума завдатку залишається у продавця. Таким чином, [PERSON] вважає, що умови договору були порушені саме з боку покупця [PERSON] , а отже у позивача за зустрічним позовом виникло право стягнення штрафу (неустойки) за порушення умов попереднього договору. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зустрічний позов заперечили, вважають такий безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечив, просив в задоволенні такого відмовити, зустрічний підтримав та просив задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами ст.ст 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 26.02.2020 року між [PERSON] (завдаткоодержувач, продавець квартири) та [PERSON] (завдаткодавець, покупець) укладено договір завдатку, за умовами якого сторони зобов`язуються у майбутньому, в обумовлений договором строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,6 кв.м на умовах і в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п.2.2. Договору, Покупець сплачує Продавцю наступним чином: в рахунок належним за основним Договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу квартири та своєї платіжної спроможності Покупець передав, а продавець отримав до підписання цього Договору завдаток у розмірі 13 365 грн., що згідно курсу НБУ становить 500 Євро, а решту суми 1 310 750,00 гривень, Покупець зобов`язується передати Продавцю в день підписання Основного Договору 27.03.2020 року. Відповідно до п.3.1. Договору, Продавець зобов`язується укласти з Покупцем Основний Договір купівлі - продажу квартири у термін до 27.03.2020 року і по ціні, вказаній в пункті 2.1. Даного Договору. Згідно п.5.2. Договору, у випадку, якщо основний Договір не буде укладено через відмову Продавця, то він зобов`язаний повернути Покупцю завдаток у триденний термін з моменту відмови від укладення Основного Договору купівлі- продажу, та додатково сплатити неустойку в розмірі отриманого завдатку. У випадку якщо Покупець відмовиться від подальшого укладання основного Договору (при наявності усіх документів для відчуження), то сплачена сума - завдаток залишається у Продавця. Разом з тим, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №253821190 від 22.04.2021 року, 10.09.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. було посвідчено договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] 26.04.2021 року позивач скерував на адресу відповідача претензію від 22.04.2021 року з вимогою повернути завдаток у розмірі 500 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 16 845 грн., сплатити неустойку500 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 16 845 грн., та сплатити витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, проте відповідач вимоги не виконав. Разом з цим, відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] вважає, що умови договору були порушені з боку покупця [PERSON] , а отже у відповідача (позивача за зустрічним позовом) виникло право стягнення штрафу (неустойки) за порушення умов попереднього договору у розмірі 500 Євро. При цьому, позивачем за зустрічним позовом до зустрічної позовної заяви не додано жодних доказів, на яких ґрунтуються дані вимоги. Суд встановив, що з метою підтвердження своїх серйозних намірів щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] передав [PERSON] в рахунок купівлі квартири кошти у розмірі 500 євро, що згідно з курсом НБУ на момент передачі коштів становило 13364 гривень. Факт отримання коштів підтверджується п. 5.1 Договору, де зазначено, що Покупець в рахунок належних за Основним Договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення своїх намірів щодо купівлі - продажу квартири та своєї платоспроможності передав, а Продавець отримав до підписання цього Договору завдаток у розмірі 13365,00 гривень, що дорівнюють еквіваленту 500,00 Євро. Продавець стверджує, що отримав повністю від Покупця цей завдаток. В момент розрахунків за Основним Договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним Договором. [PERSON] не заперечує той факт, що він отримав кошти у розмірі 500 євро, які повинні були бути зараховані у належний з покупця платіж за основним договором. Однак, як вже було встановлено судом, у термін до 27 березня 2020 року договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був. 22.04.2021 року [PERSON] дізнався, що 10 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири став [PERSON] . 26 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Відповідача з вимогою повернути йому передані грошові кошти, проте Відповідач вимогу не виконав. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. При цьому, завдаток необхідно відрізняти від авансу. Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару). Тобто, покупець сплачує ціну товару декількома частинами: перша частина (аванс) сплачується до отримання ним товару, інша частина - після. Аванс, як і завдаток, є доказом укладання договору і зараховується в рахунок кінцевого платежу. У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Згідно зі ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 500 Євро є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сума, яка названа в попередньому договорі та розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12, Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18), від 17.06.2021 року № 711/5065/15-ц (провадження №61-18537св19). Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12 зазначив, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Таким чином, передані Відповідачу за первісним позовом грошові кошти не можуть вважатись завдатком, оскільки внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору (попереднього договору) купівлі-продажу. Суд вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, [PERSON] свої зобов`язання згідно договору не виконав, отримані кошти [PERSON] добровільно не повернув, передана Позивачем за первісним позовом Відповідачу грошова сума в розмірі 500 Євро є авансом, який підлягає поверненню [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору від 26.02.2022, а саме не було укладено і належним чином оформлено договір купівлі - продажу нерухомого майна, зазначеного в п.2 цього Договору на умовах і в порядку, визначених цим Договором (до 27.03.2020 року), суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума авансу (попередньої оплати) за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу за договором завдатку від 26.02.2020 року у розмірі 500,00 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ становить 16 780 грн. При цьому, суд вважає, що вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення. [PERSON] не надав суду жодних доказів, на яких ґрунтуються дані вимоги, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. У зв`язку із задоволенням перевісного позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені ним витрати по сплаті судового забору в сумі 908 гривень.

Outcome: approved