Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 03.08.1995 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мали і не мають. Фактичні шлюбні стосунки припинили понад тридцять років, з відповідачем не проживають разом, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Стали один для одного чужими людьми, намірів врятувати сім`ю не мають. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе. Відповідач проживає окремо та має іншу сім`ю. Примирення з відповідачем не можливе та суперечить їх інтересам, просить строк на примирення не надавати. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу оскільки з дружиною на протязі 26 років не проживає. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без її участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 03.08.1995 р. в Кам`янець-Подільському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, про що складено актовий запис № 17. Від спільного проживання в шлюбі сторони дітей не мають. Спільне життя сторін видалось невдалим. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, в сім`ї виникали непорозуміння, що призвело до поступово погіршення сімейних стосунків, сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Позивач миритися з відповідачем не бажає оскільки це суперечить його інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved