Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

15 лютого 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, просить: -визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS] , -визнати за відповідачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири, -визнати, що залишок заборгованості за кредитом, отриманим позивачем за кредитною угодою № 501054094 від 10.08.2018 року, укладеною з АТ «Альфа-Банк» у розмірі 145\~435 грн є спільною власністю (спільним майновим зобов`язанням) позивача та відповідача з визначенням часток 1/2 частка за кожною стороною, -стягнути з відповідача суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 72\~717 грн 50 коп. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень та додатку до відзиву відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, зазначає, що квартиру за адресою [ADDRESS] вона придбала та відремонтувала за свої власні кошти, сплачує комунальні послуги. У придбання спірної квартири вона вклала кошти, отримані від продажу однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . Продаж та купівля квартири відбулася в один день, вартість 48\~642 грн підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Сімейне життя з позивачем [PERSON] не склалось через його агресивну поведінку, погрози, нанесення їй тілесних ушкоджень. Через вчинення позивачем домашнього насильства вона була змушена виїхати зі спірної квартири. Стосовно кредитів, які брав позивач, їй нічого не відомо, вона не брала участі в отриманні цих кредитів, не надавала своєї згоди на їх отримання. При цьому відповідач не погоджується з твердженням представника позивача про те, що кредит брався на покупку спірної квартири, зазначає, що спірна квартира була придбана на кошти, отримані від продажу іншої однокімнатної квартири по [ADDRESS] і цих коштів вистачило на покупку спірної квартири, таким чином необхідності брати кредит не було. Свідок [PERSON] син відповідача у судовому засіданні пояснив, що він знає про те, що його мати отримала гроші у спадок, але не знає у якій сумі. Про кредити йому також нічого не відомо. Він знає що мати продала однокімнатну квартиру та за ці ж самі кошти купила двокімнатну, робила там ремонт. Наразі вони з матір`ю у цій квартирі не проживають через агресивну поведінку позивача. Свідок [PERSON] сестра відповідача у судовому засіданні пояснила, що сестра постійно скаржилася на свого чоловіка [PERSON] , який є тираном у сім`ї, діти його бояться. Батько залишив їм з сестрою готівкові кошти - 38\~000 грн, вони поділили їх порівну, ніяких документів про це не складали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона живе в будинку [ADDRESS] по сусідству з [PERSON] . Квартира, яку купили подружжя [PERSON] , була занедбаною і продавалася за дуже низьку ціну. Відповідач поставила у квартирі нові вікна та зробила косметичний ремонт. Вона бачила відповідача зі слідами побиття, її маленький син [PERSON] боїться батька, казав їй, що не хоче іти додому. З матеріалів справи видно, що з вересня 2011 року по жовтень 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.13-15). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2017 року [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (76-77). У пункті 14 цього договору зазначено, що до укладення договору до відома сторін було доведено зміст заяви чоловіка покупця [PERSON] , згідно якої він надав свою згоду на купівлю дружиною, [PERSON] , в їх спільну сумісну власність вищевказаної квартири. Таким чином самим змістом договору купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS] визначено, що ця квартира придбана у спільну сумісну власність подружжя [PERSON] . Державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру здійснено 31 травня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 495799912124 (а.с.16). \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті 60\~Сімейного кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як стверджує відповідач [PERSON] , кошти на покупку спірної квартири були нею отримані від продажу іншої належної їй квартири за адресою [ADDRESS] . Проте зі змісту договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 31 травня 2017 року (пункт 14 договору) видно, що до укладення договору до відома сторін було доведено зміст заяви чоловіка продавця [PERSON] , згідно якої він надав свою згоду на продаж дружиною [PERSON] вищевказаної квартири, яка перебуває в їх спільній сумісній власності (а.с.88-89). Тобто при укладенні договору стосовно відчуження квартири за адресою [ADDRESS] нотаріусом був встановлений правовий режим цього нерухомого майна, а саме перебування його у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири особисто підписаний продавцем [PERSON] , таким чином відповідач погодилась з усіма викладеними у договорі фактичними обставинами. Тому суд приходить до висновку що спірна квартира за адресою [ADDRESS] була придбана у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за кошти, отримані від продажу іншої квартири, яка була спільним сумісним майном подружжя, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу. Тому спірна квартира є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] , будь-яких належних доказів на спростування цього факту судом не отримано. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не дають точної інформації про те, яку саме суму отримала відповідач у спадщину, будь-яких документів на підтвердження того, що відповідачем дійсно були отримані у спадщину готівкові кошти, не надано. Посилання відповідача на наявність у власності позивача іншого нерухомого майна, на його неналежну поведінку у шлюбі, а також на оплату відповідачем комунальних послуг по спірній квартирі суд не бере до уваги, оскільки наявність всіх цих обставин не впливає на право спільної сумісної власності подружжя і не є підставою для відмови у позові про поділ спільного сумісного майна. За змістом статей 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як визначено частинами 4,5 статті 71 Сімейного кодексу України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. \~ \~ \~ Як\~передбачено ст.372\~ЦК України,\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тому спільне сумісне майно подружжя слід поділити таким чином: припинити право спільної сумісної власності на майно подружжя квартиру [ADDRESS] , визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку цієї квартири. Як передбачено частиною 4 статті 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Як зазначає позивач, кредитний договір № 501054094 від 10 серпня 2018 року був укладений ним з АТ «Альфа-Банк» з метою придбання квартири, однак це не підтверджується ані змістом кредитного договору, ані будь-якими іншими доказами. Згідно акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501054095 від 10 серпня 2018 року кредит надається позичальнику для власних потреб (а.с.22). У паспорті споживчого кредиту зазначена мета отримання кредиту на споживчі цілі (а.с.23). Будь-яких об`єктивних даних на підтвердження того, на що саме були витрачені кредитні кошти, на потреби сім`ї чи на особисті потреби позивача, матеріали справи не містять. Таким чином кредитний договір, укладений позивачем, не створює обов`язків для відповідача, оскільки не надано належних доказів того, що кредитні кошти використані в інтересах сім`ї. Тому позовні вимоги в частині визнання спільним майновим зобов`язанням заборгованості за кредитом та стягнення залишку заборгованості є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з посвідченням серії [NUMBER] [PERSON] є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2). Крім того її син від шлюбу з позивачем [PERSON] , [INFO] є дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення серії [NUMBER] . Тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати на сплату судового збору.

Outcome: partial