Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Дім медицини» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання медичних послуг. В обгрунтування своїх позовних вимог вказало, що 18.11.2020р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» як виконавцем та [PERSON] як замовником було укладено договір про надання медичних послуг №385974 (надалі - Договір) про надання медичних послуг пацієнту [PERSON] , [INFO] .. Згідно пункту 1 Договору виконавець зобов`язується здійснювати постачання послуг з охорони здоров`я (медичних послуг), зокрема надавати кваліфіковане обстеження та/або лікування і медичний супровід [PERSON] , [INFO] (надалі - Пацієнт), а замовник зобов`язується оплатити надані послуги. Згідно пункту 3 Договору вартість послуг визначається у виставлених виконавцем заказах на надання медичних послуг (також - рахунках чи рахунку) або в актах виконаних робіт (поставлених послуг) до цього Договору (також - Акт чи Актах). Згідно пункту 4 Договору відповідач гарантує повну та своєчасну оплату послуг з охорони здоров`я відповідно до умов даного Договору. Згідно пункту 8 Договору остаточна оплата вартості послуг здійснюється (на розсуд Виконавця) на підставі виставленого Виконавцем Замовнику остаточного заказу на надання медичних послуг або підписаного сторонами акту в день виставлення Замовнику такого Заказу на надання медичних послуг або підписання акту, якщо інший термін оплати не вказаний у відповідному заказі на надання медичних послуг або в акті. Медичні послуги пацієнту надавались з 18.11.2020р. по 16.12.2020р. Загалом, вартість наданих пацієнту послуг склала 804 028,00 грн. Строк оплати визначений у п. 5 акту до 16.12.2020р. Під час надання послуг Замовником було сплачено 792 687,31 грн. На день складання акту заборгованість Замовника складала 340,69 грн. Загальна сума основного боргу складає 11 340,69 грн. Дії відповідача з часткової оплати медичних послуг свідчать про фактичне прийняття ним наданих послуг та визнання заборгованості. Відповідно до п.10 Договору Замовник зобов`язаний підписати акт у день завершення надання Замовнику послуг Виконавцем або протягом 3 (трьох) календарних днів після його надання Виконавцем Замовнику. Якщо протягом зазначеного терміну Замовник не надав вмотивованої відмови відносно підписання даного акту, такий акт вважається підписаним з боку Замовника, а послуги такими, що надані Виконавцем в повному обсязі і належної якості та підлягають оплаті. Варто зауважити, що Замовник безпідставно відмовився підписувати акт, тому працівниками позивача був складений акт про відсутність сплати боргу та не підписання акту виконаних робіт (поставлених послуг) від 16.12.2020р. Відповідно до пункту 16 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору згідно діючого законодавства України та з урахуванням умов Договору. Відповідно до пункту 17 Договору за невнесення платежів щодо оплати послуг чи внесення їх не в повному обсязі або з порушенням строків Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Так, розмір пені у відповідності до пункту 17 Договору, що підлягає стягненню у період з 17.12.2020р. по 30.06.2021р. становить 814,62 грн. Згідно пункту 18 Договору у разі прострочення оплати за надані Послуги більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Так, розмір штрафу у відповідності до пункту 18 Договору, що підлягає стягненню, становить 3402,20 грн. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п.19 Договору, Замовник за невнесення платежів щодо оплати послуг чи внесення їх не в повному обсязі або з порушенням строків, сплачує Виконавцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 25% річних (згідно ст.536 ЦК України) від суми заборгованості, за кожний календарний день прострочення. 25 процентів річних від суми заборгованості у період з 17.12.2020р. по 30.06.2021р. становлять 1 522,04 гривень. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування відповідно до ст.625 ЦК України за період з 17.12.2020р. по 30.06.2021р. складають 696,28 грн. Таким чином, станом на 30 червня 2021 року сукупна заборгованість відповідача перед позивачем складає 17 775,83 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути на його користь з відповідача суму загальної заборгованості в розмірі 17775,83 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 13.10.2021р. на позовну заяву від відповідача [PERSON] до Жашківського районного суду Черкаської області надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв?язку з відсутністю доказів, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин. Представник позивача ТОВ «Дім медицини» адвокат Гун О.В. в судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явися. При цьому від його представника адвоката Швиденко М.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі. У задоволенні позовних вимог просила відмовити. Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Це право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені витрачати свій час та кошти для захисту проти вимог позивача у суді. Сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Ч.2 ст.275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ч.1 ст.120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином і при цьому повторно не з?явився в судове без поважних причин, суд вважає, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, дійшов наступного висновку. Встановлені обставини та докази. Судом установлено, що 18 листопада 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» (виконавцем) та [PERSON] (замовником), [INFO] , було укладено договір про надання медичних послуг №385974 про надання медичних послуг пацієнту [PERSON] , [INFO] . Договір підписаний обома сторонами. Копію договору додано до позовної заяви. До вказаного вище договору, як додаток, додано копію акту виконаних робіт (поставлених послуг) до договору про надання медичних послуг, датований 16 грудня 2020 року. З п.1 вказаного Акту вбачається, що виконавцем були в повному обсязі та якісно поставлені послуги з охорони здоров?я за замовленням замовника на користь [PERSON] , остаточна вартість яких склала 804028,00 грн. (п.2 Акту). П.3 Акту передбачено, що у замовника та пацієнта відсутні претензії щодо повноти, вартості та якості наданих виконавцем послуг. Сума заборгованості замовника перед виконавцем за надані відповідно договору медичні послуги, станом на дату підписання цього акта, становить 11340,69 грн. (п.4 Акту) і сторони погодилися, що оплату заборгованості за надані послуги повинно бути здійснено замовником в строк до 16.12.2020р. (п.5 Акту). Акт виконаних робіт (поставлених послуг) до договору про надання медичних послуг, датований 16 грудня 2020 року підписаний виконавцем та не містить підпису замовника. 16 грудня 2020 року працівниками товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» було складено акт про відсутність сплати боргу та не підписання акту виконаних робіт (поставлених послуг) за договором про надання медичних послуг №385974 від 18.11.2020р., в п.5 якого вказано, що у порушення вимог п.8, 10 Договору, замовник відмовився від отримання акту виконаних робіт (поставлених послуг) та рахунку на оплату, незважаючи на численні прохання персоналу ТОВ «Дім медицини», не оплатив існуючу заборгованість та не підписав акт виконаних робіт (поставлених послуг). Будь-якої мотивованої відмови відносно підписання акту виконаних робіт (поставлених послуг) замовником до ТОВ «Дім медицини» також надано не було. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 30.06.2021р. має заборгованість на загальну суму 17775,83 грн., але в даному розрахунку не відображено інформацію про стягувача та безпосередньо про предмет боргу, тобто, за що й кому [PERSON] заборгував. Обгрунтування і висновки. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено способами захисту цивільних прав та інтересів. Позивач у позовній заяві просить стягнути на його користь з відповідача суму загальної заборгованості в розмірі 17775,83 грн.. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів. Так, [PERSON] дійснопроходила лікування у ТОВ «Дім медицини» як пацієнт даного закладу. У позовній заяві позивач вказав, що медичні послуги пацієнту надавалися з 18 листопада по 16 грудня 2020 року, але вказаний факт не відповідає дійсності, оскільки фактичне лікування [PERSON] у ТОВ «Дім медицини» почалося з 04.11.2021р., коли її було швидкою допомогою медичного закладу госпіталізовано до лікувально-діагностичного центру ТОВ «Дім медицини», що підтверджується копією довідки вих.№389 від 18.06.2021р. про те, що [PERSON] перебувала на лікуванні в інфекційному відділенні в КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради Черкаської області з 01.11.2020р. по 04.11.2020р. та була передана лікарю швидкої допомоги клініки ТОВ «Дім медицини Одрекс» м. Одеса [PERSON] для подальшого лікування в даному закладі. Позивач вказав, що вартість наданих пацієнту [PERSON] послуг, склала 804 028,00 грн., але при цьому не надав доказів про надання медичних послуг саме на вказану суму. Позивач жодного разу не надсилав на ім`я відповідача будь-яких рахунків на оплату лікування пацієнта [PERSON] , тому він не оплачував медичні послуги і це не може свідчити про фактичне прийняття наданих медичних послуг. Пацієнт [PERSON] в повному обсязі сплатила лікуванняу лікувально-діагностичному центрі ТОВ «Дім медицини» самостійно, що підтверджується копіями квитанцій від 10.11.2020р., 16.112020р., 17.11.2020р., 27.11.2020р., 30.11.2020р., 07.12.2020р., 09.12.2020р., 12.12.2020р., 14.12.2020р. 16.12.2020р. [PERSON] , [INFO] , померла в медичному закладі ТОВ «Дім Медицини» ОДРЕКС, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №001792 від 17.12.2020р. та свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси від 17.12.2020р. Тіло покійної [PERSON] із медичного закладу, забирали син [PERSON] та зять [PERSON] , які при отримані тіла уточнили, чи в повному обсязі пацієнт розрахований за надані медичні послуги, на, що отримали відповідь про те, що все оплачено та видали особисті речі покійної та тіло для поховання, що підтверджується договором-замовленням від 17.12.2020р., предметом якого є надання товару та послуг для поховання померлої [PERSON] . До позовної заяви надано акт виконаних робіт, який, нібито, відповідач [PERSON] відмовився підписати, але при цьому позивачем не надано жодного належного доказу про те, що відповідачу було направлено даний акт і відповідач отримав його чи відмовився від його отримання, а також про особисту відмову відповідача від отримання цього акту чи відмову від його підписання. Крім того, відповідач не перебував 16 грудня 2020 року в м. Одеса та не міг відмовитися від підписання акту виконаних робіт (поставлених послуг) до договору про надання медичних послуг від 16.12.2020р., що підтверджується відомостями ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар» про геолокацію абонента [PERSON] із зазначенням місця його розташування та інформацією про телекомунікаційні послуги по його номерах у період з 15 грудня 2020 року по 17 грудня 2020 року. З метою повного та об?єктивного розгляду справи, за клопотанням представника відповідача, 17.01.2022р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області у ТОВ «Дім Медицини» було витребувано: оригінал договору №385974 про надання медичних послуг від 18.11.2020р.; рахунки, які виставлялися на ім?я [PERSON] щодо лікування [PERSON] та докази їх сплати [PERSON] ; документи, які підтверджують надання медичних послуг на суму 804028,00 грн.,однак вимога суду не була виконана. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, позивачем не надано належних допустимих доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, вказаних у позовній заяві. Як передбачено ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed