Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 21.07.2021 Куценко Наталія Володимирівна (далі по тексту - Представник позивача) звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4.81 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у власності КСП «Агрофірма Ільта» с. Волошинівка, Баришівського району, Київської області, яка згідно сертифікату серії КВ №0278942 належала [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач не скористався своїм правом, щодо подачі до суду відзиву на позовну заяву та запечень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача в прохальній частині позову звернулася до суду з клопотанням про витребування в Баришівській районній державній нотаріальній конторі відомості чи відкривалась спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник відповідача Баришівської селищної ради Нєкрасова М. (далі по тексту - Представник відповідача) до суду не з`явилася, але направила 23.02.2022 клопотання про розгляд справи у її відстуність, щодо задоволення позову не заперечує, крім того, в додатку до клопотаня приєднала попію Витягу з ЄДР ІООФОН та 1 Ф від 16.08.2021 на 1 арк. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Дана справа надійшла до провадження судді Баришівського районного суду Київської області Червонописького В.С. та ухвалою суду 25.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 28.02.2022 та витребуванням в Баришівській районній державній нотаріальній конторі відомості чи відкривалась спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки Представник відповідача не заперечує щодо задоволення позову подавши до суду відповідну заяву, тому суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення суду в підготовчому провадженні. ІV. Фактичні обставини встановлені Судом [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть № [NUMBER] (а.с.5). За життя [PERSON] жодного заповідального розпорядження щодо свого майна не склав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна частка (пай), що перебуває у власності КСП «Агрофірма Ільта» розташована в с. Волошинівка, Баришівського району, Київської області розміром 4.81 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копієї сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КВ №0278942 виданого 04 травня 2000 року на ім`я [PERSON] . Позивач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, однак прийняв спадщину фактичними діями шляхом прийняття майна в управління протягом листопада-грудня 1999року, що підтверджується довідкою виданою Селичівським старостинським округом Баришівського району Київської області від 18.05.2021 №137. (а.с.9) Крім того, згідно інформаційної довідки №68657902 від 22.02.2022 за параметрами запиту відносно [PERSON] інформація у Спадковому реєстрі відсутня. V. Оцінка Суду. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Оскільки [PERSON] помер до 01 січня 2004 року , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення ЦК України в ред. 1963 року. Відповідно до статей 524, 525, 529, 549, 561 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), який був чинним на день смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За наведеного вище, спадкодавцю на праві власності належала земельна частка (пай). На підставі наданих Представником позивача доказів судом встановлено, що він фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , оскільки вступив в управління спадковим майном. Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, Позивач як спадкоємець, який прийняв спадщину, є власником спадкового майна - земельної частки (паю) - з моменту відкриття спадщини - [INFO] . Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Суд вбачає в даних правовідносинах виникнення права власності у Позивача пов`язується з правом спадкування і він його набув після смерті свого батька. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 1990 року, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи, що спадкодавець до моменту своєї смерті набув право колективної власності на землю частку (пай), яка перебуває в КСП «Агрофірма Ільта», шляхом отримання сертифікату, а тому є всі підстави для визнання за позивачем цього права в порядку спадкування. Зважаючи на викладене, враховючи всі обставини та надані суду докази, суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право власності Позивача на частку у спадковому майні підлягає захисту шляхом задоволення його позовних вимог щодо прийнятої ним у порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 4.81 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачем. Враховуючи викладене, на піставі ст.ст. 41, 55 Конституції України,

Outcome: approved