Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

18 січня 2022 року заявник звернувся до Березнегуватського районного суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України. В заяві зазначив, що його рідна сестра [PERSON] народилася [INFO] в с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області. Вона є інвалідом І групи з дитинства та потребує постійного догляду і нагляду. Згідно рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2014 року сестру визнано недієздатною та призначено його опікуном над нею. До теперішнього часу його сестра не мала паспорта громадянина України. Тривалий час із-за різних причин, батьки не зверталися до органів міграційної служби з приводу видачі їй паспорта. В грудні 2021 року, він звернувся до Березнегуватського районного сектору УДМС, але йому було відмовлено в оформленні паспорта у формі ІD картки і надано роз`яснення, згідно якого необхідно звернутися до суду і встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на території України станом на 24 серпня 1991 року. 07 лютого 2022 року ухвалою суду за заявою [PERSON] було замінено неналежну заінтересовану особу належною Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області. Заявник в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладенні в заяві підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Березнегуватського районного сектору УДМС України в Миколаївській області Ігнатова АГ., діюча на підставі довіреності від 22 лютого 2022 року проти вимог заявника не заперечувала. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 07 вересня 1974 року Висунською сільською радою Березнегуватського району, вбачається, що [PERSON] народилася на території України [INFO] в с. Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області ( а.с.5). З довідки виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 11 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] постійно проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . ( а.с.7). Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2014 року, [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, а заявника призначено опікуном над нею. (а.с.6). Згідно інформації старости села Висунськ [PERSON] від 23 лютого 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживала з народження з матір`ю [PERSON] ,яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] , а з 2014 року [PERSON] проживає з братом [PERSON] без реєстрації за адресою [ADDRESS] . (а.с.42). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 лютого 2014 року, за актовим записом № 10 вчиненого виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, вбачається, що матір [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . (а.с.44). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 листопада 1991 року, за актовим записом № 31, вчиненого виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . (а.с.46). З довідки про реєстрацію місця проживання від 11 січня 2022 року за № 44, виданою виконавчим комітетом Висунської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] .(а.с.9). У\~статті 3 Конституції України\~закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій\~статті\~24 Конституції України. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої\~статті\~3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої\~статті 3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня\~\~1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга\~статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності\~Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України»\~(13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень\~статті 293 ЦПК України\~та\~статті 3 Закону України «Про громадянство України»\~і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада\~1991 року. Відповідно до частини першої\~статті 8 Закону України «Про громадянство України»\~особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для встановлення факту набуття громадянства України\~предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада\~\~1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на\~24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на\~24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України. Заявник звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного її проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі\~статті 293 ЦПК України\~та\~статті 3 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на\~13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до\~\~24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень\~Закону України «Про громадянство України»\~ і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі\~статті 3 Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дослідивши зібрані у справі докази,оцінивши їх в сукупності, \~вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для задоволення заяви. Оскільки метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є отримання\~\~ [PERSON] \~паспорта громадянина України, суд доходить висновку, що встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення.

Outcome: approved