Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому (позові) просить стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 08 листопада 2003 року та розірвано 14 червня 2019 року за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда, вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначила, що незважаючи на те, що порядок утримання, відвідування та способи прийняття відповідачем участі у вихованні сина [PERSON] був обговорений між ними після розірвання шлюбу, батьком дитини (відповідачем) взяті на себе зобов`язання дотримано не було. Вказала, що дитина проживає разом з нею та фактично знаходиться на її (позивача) повному утриманні, в той час, як батько дитини (відповідач) проживаючи окремо, участі в утриманні та натуральному забезпеченні сина, - не приймає, а тому впевненості в постійній грошовій і натуральній допомозі зі сторони останнього, наразі не має. При цьому, відповідач отримує дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримана сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, які вкрай необхідні для існування і становлення, зростання і виховання, навчання, як зараз так і в подальшому, та в решті решт харчування дитини. Оскільки, в позасудовому порядку врегулювати відносини щодо прийняття участі відповідача в матеріальному забезпеченні дитини не вдається, в зв`язку з чим виникла необхідність стягувати з відповідача аліменти у примусовому порядку. Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена про час та місце судового розгляду справи, при цьому подала до суду заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 4099 від 21.02.2022 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ч. 13 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання текстового SMS повідомлення з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, при цьому, відповідно до довідки про доставку SMS, SMS-повідомлення сформоване одержувачу [PERSON] 21.02.2022 року 13:58:56, на номер телефону [NUMBER] , доставлено: 21.02.2022, 22:39:00, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, а також відзив на позов відповідач не подавав. Судом в свою чергу відзначається, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене вище, суд зауважує, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про наявність в суді цивільної справи за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, за яким він є відповідачем, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову, а також доказів на підтвердження своїх заперечень не подавав, на підставі чого, а також враховуючи категорію справи, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті та вирішення судом спору по суті в даному судовому засіданні. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 08.11.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14 жовтня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 2313, в якому батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені: в графі «батько» - « [PERSON] » та в графі мати « [PERSON] ». Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2019 року, шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 732, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 345 від 20.12.2021 року квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницький. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення шлюбних відносин між батьками та проживання окремо від дитини - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини до досягнення дитиною повноліття, крім того, судом під час розгляду справи, з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наявних у справі доказів, не встановлено наявності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем, які мають враховуватися судом при розгляді питання про стягнення аліментів та їх розмір, крім того, судом відзначається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є молодою, здоровою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позивачем позову, а саме: 21 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., за ставками судового збору, визначеному Законом на час подання позивачем позову (21.12.2021 року) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст.180,182,183,191 СК України,

Outcome: approved