Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

19 липня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 05 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем винесено постанову та відкрито виконавче провадження за № 65974528 про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» в розмірі 7 920,23 гривень, на підставі виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №57112 від 11 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Таким чином, позивачу стало відомо, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районною нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, згідно якого стягнуто із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» заборгованість за кредитним договором № 555120782650 від 06 січня 2020 року у розмірі 7 920,23 гривень, яка складається із 6 720,23 гривень основного боргу та 1 200,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Однак, позивач не визнає за собою наявності заборгованості перед ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», оскільки не отримував від них будь-яких кредитних коштів та не підписував будь-яких кредитних договорів. Позивач вказує, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки у приватного нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а також відповідачем не було доведено факту безснірності суми грошових коштів, які стягнуто з позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису. Позивач звертає увагу суду на те, що ним не укладено жодного договору із товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», в тому числі позивач не отримував грошових коштів від відповідача, що свідчить про відсутність фактичних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Таким чином, з огляду на невизнання позивачем факту наявності обов`язку щодо сплати на користь ТзОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» грошових коштів, відсутність будь-яких правовідносин між відповідачем та [PERSON] , вказане об`єктивно свідчить про відсутність факту безспірності розміру заборгованості боржника, а тому, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не підлягає до виконання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2021 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.08.2021 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2021 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, позов просить задоволити у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. За таких обставин, оскільки проти цього не заперечував позивач, судом, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було видано виконавчий напис №57112 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» заборгованості на загальну суму 7 920,23 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №555120782650 від 06.01.2020 року, укладеного між позивачем та ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. від 05.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №65974528 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №57112 від 11.06.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 3.1 п. 3, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно положень п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі вказаного кредитного договору. Суд вважає, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною не надано жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірено факту надання стягувачем всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, що є порушенням при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Окрім того, на адресу позивача не було направлено вимогу про погашення заборгованості із зазначенням деталізованого розрахунку суми боргу, а також не надходило повідомлень про вчинення виконавчого напису, що порушило його права та законні інтереси. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №57112 від 11.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Щодо відшкодування судових витрат судом враховано наступне. Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність судового збору, у встановленій ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Враховуючи правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.02.2020 року у справі №643/2870/18 по те, що позивач у справах за позовами про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, а тому [PERSON] як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державни слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 908 гривень, а також за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., всього - у сумі 1362 грн.

Outcome: approved