Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира їй належить на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16.04.2009 р. Згідно довідки форми №2 з місця проживання про склад сімї і прописки №30 від 18.02.2021 р. виданої ЖБК «Світовид 93» у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] не проживає в цьому житловому приміщенні вже понад 9 років, про що були складені відповідні акти від 22.07.2020, 21.12.2020, 16.02.2021, 02.06.2021 працівниками ЖБК «Світовид 93». Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей не має і взагалі квартирою не цікавиться. Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, від такого надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 16.04.2009 року [PERSON] дійсно володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . Згідно довідки форми №2 з місця проживання про склад сімї і прописки №30 від 18.02.2021 р. виданої ЖБК «Світовид 93» у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно актів ЖБК «Світовид 93» від 22.07.2020, 21.12.2020, 16.02.2021, 02.06.2021, [PERSON] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , але зареєстрований. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні. Окрім цього, судом не встановлено домовленості між ним і основним квартиронаймачем житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved