Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

15.02.2022 р АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 11192,10 грн заборгованості за кредитом, що виникла станом на 10.01.2022 р на підставі кредитного договору № б/н від 17.06.2014 р. Як вбачається з позовної заяви, 17.06.2014 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву № б/н від 22.08.2017 року та ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що підтверджується підписом у заяві. Приватбанк виконав усі взяті на себе зобов`язання за Договором, а відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 10.01.2022 року виникла заборгованість у розмірі 11192,10 грн, з яких: 9254,02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1938,08 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - відсотків, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Тому позивач просить стягнути з відповідачки в користь Приватбанка 11192,10 грн заборгованості за кредитом і 2481,00 грн судових витрат. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження, відзив на позовну заяву не подала . Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як доказ укладення між сторонами кредитного договору, позивачем надано підписану відповідачкою 17 червня 2014 року Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій вказано, що Анкета-заява разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір (а.с. 15). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.06.2014 р та виписки за договором № б/н за період 17.06.2014-12.01.2022 (а.с.6, 66) вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, видав відповідачці кредитну картку і встановив кредитний ліміт 1600 грн. Надалі кредитний ліміт збільшився до 10000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с.13). Відповідачка свого зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 10.01.2022 року у неї виникла заборгованість перед Приватбанком у розмірі 11192,10 грн, з яких: 9254,02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1938,08 грн - заборгованість за простроченими відсотками . Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідачка не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подала суду заперечення щодо вимог позивача у вигляді відзиву на позов. Однак, враховуючи приписи ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-Заяви позичальником, у якій вказано, що заява разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Тобто відповідачка [PERSON] приєдналася до запропонованого Приватбанком договору про надання кредиту. В анкеті-заяві [PERSON] від 17.06.2014 р. процентна ставка не зазначена; відсутня інформація про те, яка кредитна картка видана відповідачці та за яким Тарифом обслуговуватиметься банком, відсутня відмітка про отримання і ознайомлення із змістом Пам`ятки клієнта, яка містить, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування (а.с.15). Позивач долучив до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.17-54), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с.16), Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), Довідку про номер карток, які видавались [PERSON] на підставі Кредитного договору № б/н (а.с.13, 14). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, у позовній заяві посилається на п. 2.1.1.2.12 Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які почали діяти з 01.03.2019 р та розміщені на сайті: www:privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору, та вказує на те, що Клієнт зобов`язався сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". При цьому, Анкета-заява відповідачки про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку підписана відповідачкою 17.06.2014 р, а отже не могла містити відомостей, що закріплені в п. 2.1.1.2.12 Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які почали діяти з 01.03.2019 р. Крім цього, в Анкеті-заяві, копія якої завірена позивачем в установленому порядку щодо відповідності оригіналу, не вказано вид картки, за якою Приватбанком надавались послуги кредитування відповідачці (а.с.15), а тому суд знаходить безпідставним застосування позивачем для нарахування заборгованості тарифів 86,4% - для картки "Універсальна" та 84,0% - для картки "Універсальна голд". Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, не містить підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.06.2014 р. шляхом підписання Заяви. Враховуючи, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.06.2014) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.02.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а також посилається в позовній заяві на Умови в редакції, що діяла з 01.03.2019 р, а не в редакції на час виникнення спірних правовідносин, тому у суду не має підстав вважати, що Умови та правила надання банківських послуг є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦПК України. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та їх розмір, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Крім того, відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. У зв`язку із цим, Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору від 17.06.2014 р. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за кредитом в розмірі 9254,02 грн; водночас, у задоволенні інших вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 83 % або 2059,23 грн.

Outcome: partial