Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 грудня 2015 року шлюб між подружжям розірвано та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 26 листопада 2015 року та до повноліття дитини. Позивач відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 14 липня 2021 року просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки до 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 40558 (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень. Позивач свої вимоги мотивує тим, що розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 грудня 2015 року, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат, які позивач не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти, тому позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду заяву, в якій вказала, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, справу розглядати за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 грудня 2015 року по справі №727/9263/15-ц року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно починаючи з 26 листопада 2015 року і до повноліття дитини. 07 жовтня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що позивач разом з донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] проживають в місті Одеса. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, \~при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з\~ст.\~ 184\~Сімейного кодексу\~України суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки до 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у своєму відзиві вказує, що він не ухиляється від покладеного на нього обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, добросовісно сплачує їх в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а з лютого 2021 року по мірі матеріальних можливостей збільшив їх до 1000 (однієї тисячі) гривень. Також відповідач зазначає, що він створив нову сім`ю, у нього на утриманні перебувають ще дочка від другого шлюбу та інші члени сім`ї, проте ним не додано жодних доказів, які б свідчили про їх спільне проживання та про те, що він дійсно їх утримує. Відповідач вказує, що має проблеми зі здоров`ям, на підтвердження надав суду консультативні висновки спеціаліста від 16 грудня 2019 року, 06 квітня 2020 року та 12 квітня 2021 року, однак ним не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на лікування та відповідності цих витрат лікарським призначенням. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що обов`язок\~утримання дитини\~покладається на\~обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Витрати на одяг, взуття, канцелярські приладдя, смарт-годинник, навушники, смартфон не пов`язані з розвитком конкретних здібностей дитини (творчих, спортивних тощо), а тому не можуть вважатися додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. З наданих позивачем суду квитанцій щодо придбання ліків не вбачається, що ці ліки купувались саме для дитини, суду не надано жодних виписок з історії хвороби дитини, довідок медичного закладу, рецептів лікарів про призначення лікування дитині. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитину.

Outcome: partial