Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

05 січня 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 20 лютого 1999 року вона уклала шлюб з [PERSON] та в подальшому вони перебували в шлюбних відносинах і проживали однією сім`єю. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2011 року шлюб між сторонами розірвано. 11 травня 2011 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення суду сплачував грошові кошти на утримання дитини. Позивач зазначає, що їх спільний з відповідачем син [PERSON] навчається на денній формі навчання у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна та є студентом першого курсу зазначеного навчального закладу, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання продуктів харчування, одягу, сплату витрат на транспорт, сплату комунальних послуг за місцем проживання під час навчання, придбання необхідного комп`ютерного та іншого приладдя для навчання, щоб належним чином забезпечити життєво необхідні потреби дитини та забезпечення гармонійного розвитку та його належного навчання у вищому навчальному закладі, розвитку необхідних спеціальних та творчих здібностей, тощо. Позивач вважає, що відповідач має працездатний вік, він може працювати та отримує постійний певний дохід, в тому числі і у вигляді пенсійного забезпечення, як військовослужбовець запасу, а тому він має можливість та повинен надавати грошові кошти на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином, який навчається, двадцяти трьох років. Ухвалою судді від 27 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, 29 березня 2022 року подала до суду заяву, в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 21 лютого 2022 року надав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] сторони вступили в зареєстрований шлюб /а.с.6/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2011 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , який проживає з позивачес /а.с.5, зворот, 10/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області 27 січня 2004 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Згідно з належним чином завіреною копією довідки Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна №000806 від 20 вересня 2021 року, [PERSON] є студентом І курсу Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року /а.с.13/. Як вбачається за наданої суду належним чином завіреної копії довідки Домоуправління Гвардійської КЕЧ №385 від 11 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вона продовжує навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що син сторін [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги та зважаючи на те, що відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров`я чи неможливість сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання суду не надав, позов визнав, тому суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі зазначеному у позові. За вимогами положень п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ст.ст.141, 142 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі в сумі 992,40 грн. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved