Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

В січні 2022 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 19.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 960 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості у розмірі 37 193,36 грн., таким що не підлягає виконанню. В позові зазначає, що 12.07.2019 року між нею та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було укладено заяву-договір № 0035501 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), відповідно до умов якої позивач отримала кредитні кошти та зобов`язувалася їх повернути та сплатити плату за користування кредитними коштами. Умови вказаної кредитної угоди [PERSON] виконувала сумлінно, останній платіж нею було здійснено у серпні 2020 року. За підрахунками позивача, із зазначеним борговим зобов`язанням вона розрахувалася в повному обсязі і вважає, що заборгованість за вказаним кредитним договором в неї відсутня. 23.12.2021 року на електронну адресу позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 67943017, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. 21.12.2021 року на підставі виконавчого напису № 960 від 19.11.2021 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], яким з позивача стягнуто на користь відповідача заборгованість в сумі 37 193,36 гривень. Також, постановою державного виконавця від 22.12.2021 року у цьому ж виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства та є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. На обґрунтування позову вказує, що в неї ніколи не було ніяких відносин з відповідачем, ніяких договорів з ним вона не укладала. Виконавчий напис, який оскаржується, було вчинено на підставі договору, котрий нотаріально не посвідчувався, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору, надані нотаріусу документи не свідчать про безспірність заборгованості. Крім того, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості підготовленого відповідачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача, даний розрахунок не було узгоджено з позивачем. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію виконавчого напису вчиненого 19.11.2021, зареєстрованого за № 960 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості за кредитним договором та копії документів та матеріалів на підставі яких він був вчинений; від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича належним чином завірену копію виконавчого провадження № 67943017 відкрите на підставі виконавчого напису вчиненого 19.11.2021 року, зареєстрованого за № 960, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2022 року, заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 960 від 19.11.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» про стягнення з боржника суми заборгованості в розмірі 37193,36 грн., за виконавчим провадженням ВП № 67943017, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича. Від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що оспорюваний виконавчий напис вчинено згідно діючого законодавства, нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також, від ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке обґрунтоване тим, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є неспівмірними по відношенню до складності справи, ціни позову, обсягу роботи адвоката та витраченому ним часу. Крім того, заявлена позивачем сума вартості послуг адвоката за представництво в суді в розмірі 8000 гривень є необґрунтованою, оскільки згідно ухвали суду справу було вирішено розглядати за наявними у справі матеріалами без виклику сторін. На адресу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] надано витребувані ухвалою докази. Згідно ч.5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.07.2019 року [PERSON] підписала Заяву-Договір № 0035501 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є Договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. [PERSON] було надано споживчий кредит в розмірі 25641,03 гривень зі сплатою 18 % річних, строк дії кредиту 24 місяці. Погашення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами по 2049 гривень 34 копійок, останній місяць кредитування - 2163,44 гривень. 29.07.2021 року Акціонерне товариство «РВС БАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» уклали договір про відступлення права вимоги № 29072021/1, в тому числі за кредитним договором № 0035501 від 12.07.2019 року Відповідно до Додатку № 1 до Договору 29072021/1 про відступлення права вимоги від 29.07.2021 року, [PERSON] включено до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, в зв`язку з чим до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право стягнення з боржника усіх сум пені, штрафів, неустойок відповідно до умов кредитного договору. Згідно копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 0035501, яка міститься в матеріалах справи, станом на 02.08.2021 року заборгованість за кредитним договором № 0035501 від 12.07.2019 не погашена. Сума залишку заборгованості за кредитом за 29.07.2021 - 02.08.2021 складає 37 143,36 гривень. Будь-яких повідомлень про перехід права вимоги, як зазначає боржник, він не отримував, такі відомості не спростовані відповідачем. ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» з метою реалізації свого права вимоги в листопаді 2021 року звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] 19.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (зареєстрований за № 960), яким звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , яка є боржником за кредитним договором 0035501 від 12 липня 2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «РВС БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29072021від 29.07.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС». У виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором № 0035501 від 12 липня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться з 29 липня 2021 року по 02 серпня 2021 року. Сума заборгованості складає 37 143,36 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19 146,32 гривень, прострочена заборгованість за комісією становить 13 076,91 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 4 900,98 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією становить 0,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19,15 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати з боржника на користь стягувача в розмірі 50,00 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню 37 193,36 гривень. Так, у виконавчому написі вказано, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 19 листопада 2021 року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, протягом трьох років з дня його вчинення. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 21.12.2021 року, на підставі заяви директора ТОВ «ФК «ПАРІС», відкрито виконавче провадження (ВП № 67943017) на підставі вищевказаного виконавчого напису. 22.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. була винесена постанова про арешт коштів боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису № 960 від 19.11.2021 (ВП № 67943017). Згідно ст. ст. 15,16 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦКУ, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом п.п. 3.1.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15, на повернення боргів(кредитів) у банків є три роки, у всіх спорах з боржниками буде застосовуватися тільки цей термін позовної давності, якщо особа не поставила свій підпис під документом з його продовженням. Документу про продовження терміну позовної давності укладеного між сторонами, суду не надано. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.06.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 12.06.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, суд приймає до уваги й те, що Наказом Міністерства юстиції України від 05.03.2020 року відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 1 від 26.02.2020 року та на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства та набранням законної сили рішеннями суду, яким визнано неправомірною нотаріальну дію, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 12.07.2004 року за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] було анульоване. Тобто, приватний нотаріус [PERSON] 19.11.2021 року вчинила виконавчий напис вже після анулювання її права на вчинення нотаріальний дій. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 133 ЦПК України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати, які складаються із судового збору за розгляд судом заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн., а також за розгляд позовної заяви 992,40 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн., на підтвердження чого надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 05.01.2022, укладеного між адвокатом Трифоновим А.В. і Руденко К.Р.; Додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 05.01.2022; Акт наданих послуг (виконаних робіт) від 10.01.2022, у якому зазначено, що сума правової допомоги складається з: вивчення правовідносин, надання консультацій - 1000 гривень, складання позовної заяви та подання її до суду -3000,00 грн.; складання заяви про забезпечення позову та подання її до суду - 2000 гривень, представництво інтересів позивача у суді - 8000 гривень; а також квитанція до прибуткового касового ордеру № 0001 від 10.01.2022 р. на суму 14000,00 грн. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в контексті обсягу наданих адвокатом послуг, суд враховує, що справа розглянута за відсутності учасників справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, а тому сума гонорару за представництво інтересів позивача в суді в розмірі 8000,00 грн. є явно необґрунтованою. Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц), обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. … ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (пункти 36, 39, 44 постанови). Тому, враховуючи що послуги з підготовки матеріалів, складання позову і заяви про забезпечення позову були фактично надані і пов`язані з розглядом справи, суд присуджує до стягнення суму правової допомоги у заявленому в цій частині розмірі - 6000,00 грн.

Outcome: approved