Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.07.2014 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0671533/1002/14, згідно з яким позивач прийняло на себе зобов`язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] . 10.11.2014 року о 15 год. 20 хв. по вул. Звіринецькій, 61 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «SUBARU», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок якої застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі № 757/34989/14-п відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до страхового акту 1 № 2300063347 від 15.12.2014 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» визнала дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 36 725 грн. 81 коп. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «SUBARU», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована за полісом № АІ/6434264 в ПрАТ «СК «Українська страхова група», то ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувало позивачу частину завданих відповідачем збитків у розмірі 14 457 грн. 48 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди заподіяної потерпілій особі та страховим відшкодуванням, сплаченим страховиком у відносинах у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 22 268 грн. 33 коп. Ураховуючи те, що відповідач, відповідно до ст. 1194 ЦК України повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок дій винуватця дорожньо-транспортної пригоди та суму сплаченого страхового відшкодування позивачем, тому просить про задоволення позову. Ухвалою суду від 31.07.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків (т.1, а.с. 27). 15.08.202017 року надійшла заява про усунення вказаних недоліків (т.1, а.с. 31-38). Ухвалою суду від 17.08.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 21.11.2017 року (т. 1, а.с. 40). Ухвалою суду від 21.11.2017 року, занесеною до журналу судового засідання до участі у розгляді справи у якості третьої особи залучено ПрАТ «СК «Українська страхова група» (т. 1, а.с. 64). 21.11.2017 року від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення з додатками, відповідно до яких не погоджуються з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, протизаконними та такими що не підлягають задоволенню (т. 1 а.с. 47-62). 15.03.2018 року від представника позивача Усенка А.М. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (т. 1, а.с. 78-79). Ухвалою суду від 22.02.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача Усенка А.М. задоволено, постановлено перейди до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23.03.2018 року (т.1, а.с. 74). 23.03.2018 року на електрону пошту суду від представника третьої особи ПрАТ «СК «Українська страхова група» - Пешкова О.О. надійшли письмові пояснення з додатками, відповідно до яких якщо ж існує різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та фактичним розміром збитків (що мало місце у цьому випадку), то ця різниця має бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні. Також зазначають про розгляд справи без їх участі (т.1, а.с. 102-127). 26.09.2019 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики № 1335/5/1159 при розрахунку витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу страховиком обов`язково мав застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу. Тобто позивач мав провести розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу і реальні збитки, що підлягають відшкодуванню вимірюються саме цією сумою. Здійснення страховою компанію страхового відшкодування без врахування коефіцієнта зносу не суперечить чинному законодавству, проте, звернення до винуватця дорожньо-транспортної пригоди з регресною вимогою на вказану суму буде порушенням законодавства, а тому регрес на вимога в частині не нарахованого коефіцієнту зносу є необґрунтованою, незаконною та не підлягає відшкодуванню (т. 1, а.с. 175-177). 09.12.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч. 2, ст. 255 ЦПК України (т. 1, а.с. 206-210). Ухвалою суду від 14.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (т.1, а.с. 213). 10.03.2021 року на адресу суду від представника позивача Миц І.В. надійшла заява про усунення вказаних недоліків (т. 1, а.с. 217-220). 28.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких у позивача відсутні законні підстави заявляти вимоги про відшкодування шкоди до відповідача, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають (т. 1, а.с. 235-244). Представник позивача Усенко А.М. в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених. Відповідач його представник в судовому засідання заперечили щодо задоволення позову з підстав зазначених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях. Третя особа до судового засідання не з`явилася, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справ без їх участі. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника третьої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.07.2014 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0671533/1002/14, згідно з яким позивач прийняло на себе зобов`язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] (т.1, а.с.7-8). 10.11.2014 року о 15 год. 20 хв. по вул. Звіринецькій, 61 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «SUBARU», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль було пошкоджено. Транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності (т. 1, а.с. 10 зворотна сторона) Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі № 757/34989/14-п відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1, а. с. 14). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ПрАТ «СК «Провідна» виплатила суму страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу у розмірі 36 725 грн. 81 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 0055484, № 0055483 від 16.12.2014 року (т. 1, а.с. 20-21). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «SUBARU», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», що підтверджується полісом № АІ/6434264 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2014 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн. (т.1, а.с. 51). 24.12.2014 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова компанія» з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування. Згідно ремонтної калькуляції № ДКЦВ-9350 від 31.03.2015 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні 39,10 % складає 15 457 грн. 48 коп. (т. 1, а.с.116-118). 16.04.2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила часткову виплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 14 457 грн. 48 коп. (15 457 грн. 48 коп. - 1 000 грн. франшиза), що підтверджується платіжним дорученням (т. 1, а.с. 121). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача, окрім ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», також посилається на норми ст. 1191 ЦПК України, а саме відшкодування шкоди в порядку регресу. Однак, суд не погоджується з даними обґрунтуваннями з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Таким чином, у зв`язку з виплатою ПрАТ «СК «Провідна» страхового відшкодування своєму страхувальнику до ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Тобто, у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувати останньому суму фактично сплаченого страхового відшкодування. Судом враховано, що відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6434264. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) ПрАТ «СК «Українська страхова група» було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, то ПрАТ «СК «Провідна» отримало право звернутися безпосередньо до відповідача як заподіювача шкоди з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Беручи до уваги, що ПрАТ «СК «Провідна» виконало свої зобов`язання за договором страхування та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 36 725 грн. 81 коп., не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від ПрАТ «СК «Українська страхова група», тому до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 22 268 грн. 33 коп., а саме в порядку суброгації, а не регресу, як вказує представник позивача. Судом враховано, що невірно визначивши у прохальній частині позову спосіб захисту права позивача шляхом вимоги стягнути з відповідача завдані збитки в порядку зворотньої вимоги регресу, представник позивача все ж таки у змісті позову посилався на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а тому вказане може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення, тобто позивач має право на страхове відшкодування в розмірі 22 268 грн. 33 коп., а саме в порядку суброгації, а не регресу, як зазначено у позові. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 1 600 грн. (т. 1, а.с. 2) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved