Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 09.11.2021 року йому стало відомо про те, що винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. від 29.10.2021 серія ВП №67292020. Згідно вказаної постанови встановлено, що така винесена на підставі виконавчого напису №78449 виданого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., щодо стягнення з позивача на користь ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованість в розмірі 7764, 57 гривень. Вищевказаний виконавчий напис був вчинений про звернення стягнення з позивача на користь відповідача за кредитним договором _Ск-578-003529/4-2008 від 24.04.2008 укладеним з ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимог за кредитними договорами 23 віл 04.07.2019 є ТзОВ «Вердикт Капітал». У відповідності до цього виконавчого напису сума, що підлягає стягненню 7 764,57 гривень. Позивач вважає вчинений нотаріусом виконавчий напис протиправним та таким, ще вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки з ТзОВ «Вердикт Капітал» ніяких кредитних договорів, заяв та інших документів не укладав, від відповідача та приватного нотаріуса ніяких повідомлень про наявність у нього заборгованості не отримував, про наявність вказаної заборгованості дізнався з постанови про відкритті виконавчого провадження приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. від працівників бухгалтерії ГУНП в Закарпатській області. Існування заборгованості, її розмір, нараховані відсотки, пеню та комісію не визнає. Заборгованість, вказана у виконавчому написі є спірною. Вважає, що приватний нотаріус не мав законних підстав для вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, тому просить суд визнати виконавчий напис № 78449 від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районногі нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» таким, що не підлягає виконанню. Крім цього зазначає, як слідує з оспорюваного виконавчого напису, нотаріус звертає стягнення щодо кредитним договором _Ск-578-003529/4-2008 від 24.04.2008 року, однак згідно договору № Ск-578-003529/4-2008 він не є кредитним, а є договором про відкриття та обслуговування карткових рахунків. Також просить суд звернути увагу й на те, що згідно самого договору №Ск-578-003529/4-2008 такий був укладений ще 24.04.2008 року із наданням споживчого кредиту строком до 24.04.2010 року, тоді як виконавчий напис вчинено лише 12.06.2021 року, тобто зі спливом строку давності. В судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Гельжинський Р.Л. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник ТзОВ «Вердикт Капітал», в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець Пивоваров Ю.Г. в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Ск-578-003529/4-2008 від 24.04.2008 укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , в сумі 7 764,57 грн. На теперішній час виконавче провадження триває, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021 року, серія ВП №67292020. Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем взагалі заперечується факт наявної у нього заборгованості перед відповідачем. Судом встановлено, що вимоги товариства, за якими був вчинений виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 04.07.2019 року по 25.05.2021 року, що підтверджується виконавчим написом. Однак встановлено, що кредитний договір №Ск-578-003529/4-2008 був укладений ще 24.04.2008 року із наданням споживчого кредиту строком до 24.04.2010 року, тоді як виконавчий напис вчинено лише 12.06.2021 року. Отже, виходячи з положень статті 530 ЦК України, право вимоги за Кредитним договором №Ск-578-003529/4-2008 від 24.04.2008 р. виникло у кредитора 24.04.2010 року. З цього часу минуло більш, ніж 10 років, а тому обов`язкова умова закону щодо строків, що дозволяє вчинити виконавчий напис, нотаріусом Грисюк О.В. проігнорована. Крім цього, ТОВ «Вердикт Капітал» після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором. Тому, очевидно незаконним є також включення до загальної заборгованості по оскаржуваному виконавчому написі в тому числі і заборгованість по відсотках. Таким чином, вказана у виконавчому написі заборгованість в цілому не є безспірною, оскільки нарахована поза межами строку кредитування та включає в себе незаконно нараховані після спливу строку кредитування проценти. Крім цього, ТзОВ «Вердикт Капітал» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача (що стосується основної суми боргу та відсотків) і наявність у відповідача права вимоги. Не надано таких документів і третьою особою - приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. З позову вбачається, що [PERSON] з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем не погоджується. Вказані обставини однозначно свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача [PERSON] щодо наявності безспірної заборгованості перед ТзОВ «Вердикт Капітал», суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, а тому виконавчий напис від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 78449, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 7 764, 57 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал».

Outcome: approved