Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності посилаючись на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 04 квітня 2005 року, договорів оренди землі № 2-1264 її чоловік [PERSON] є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 587 м2, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136400:01:005:0086. [INFO] [PERSON] помер. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини . Постановою нотаріуса від 08 вересня 2021 року позивачу відмовлено у вчинення нотаріальної дії, оскільки в Державному реєстрі речових прав наявна інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку № [NUMBER] в с/т «Супутник» на іншу особу, а саме за відповідачем. Оскільки відповідач не є власником даної земельної ділянки, тому реєстрація права власності за нею підлягає скасуванню. 22 грудня 2021 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, а саме просила скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0517 га, кадастровий номер 5310136400:01:005:0115 розташовану за адресою [ADDRESS] припинивши право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Відповідно до довідки від 04.03.2022 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Департаменту з питань реєстрації у судове засідання не з`явився, належним повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідно до письмових пояснень наданих суду, позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, оскільки позовні вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію як способу захисту порушеного права є необґрунтованими, відповідно до діючого законодавства, внесені відомості про речові права до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню. Представник третьої особи Четвертої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення в яких зазначено щодо безпідставності позовних вимог, а тому вважає, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ПЛ № 18060 від 04 квітня 2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 587 м2. Земельна ділянка розташована [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 5310136400:01:005:0086. 14 березня 2001 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно, яке на день смерті буде належати йому - дружині [PERSON] . Заповіт посвідчений Полтавською державною нотаріальною конторою. [INFO] [PERSON] помер. Позивач в установленому законом порядку звернулась з заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 вересня 2021 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. відмовлено позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5310136400:01:005:0086, садовий будинок, що знаходяться в садівничому товаристві «Супутник», [ADDRESS] та права на земельну частку (пай),яка перебувала у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Сад». Постанова обґрунтована тим, що в державному реєстрі речових прав наявна інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку № [NUMBER] в садівничому товаристві «Супутник» в м. Полтаві зовсім на іншу особу. Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку , земельна ділянка кадастровий номер 5310136400:01:005:0115 площею 0.0517, яка розташована за адресою [ADDRESS] , с.т. «Спутник», земельна ділянка № [NUMBER] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку , земельна ділянка кадастровий номер 5310136400:01:005:0086 площею 0.0587, яка розташована [ADDRESS] , земельна ділянка № [NUMBER] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Як слідує із позовних вимог позивача та наданих позивачем доказів , остання просить визнати недійсним та скасувати реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0517 га, кадастровий номер 5310136400:01:005:0115 розташовану за адресою [ADDRESS] припинивши право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Проте, як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку ПЛ № 18060 від 04 квітня 2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 587 м2. Земельна ділянка розташована [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 5310136400:01:005:0086. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 5310136400:01:005:0115 розташована за адресою [ADDRESS] , а земельна ділянка з кадастровим номером 5310136400:01:005:0086, на яку відкрилась спадщина, знаходиться за адресою [ADDRESS] . Таким чином ці дві земельні ділянки не тільки мають різні кадастрові номера, а і розташовані за різними адресами. Приймаючи до уваги, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого, у тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136400:01:005:0086, тому яким чином права власності відповідача [PERSON] , яка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:01:005:0115 порушують права чи законні інтереси позивача суду не доведено. Суду не надано належних доказів, що на час смерті [PERSON] , за ним в установленому законом порядку було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310136400:01:005:0115. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, у ході судового розгляду позивачем та представником позивача не надано належних доказів у розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed