Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

25 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву було подано до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. 10 березня 2021 року ухвалою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 12 квітня 2021 року позовна заява надійшла на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 014/3167/142156/73 від 21 грудня 2007 року у розмірі 279\~086 грн 53 коп, судових витрат на сплату судового збору 4186 грн 30 коп, на правову допомогу 20\~000 грн. Позивач посилається на те, що за договором про відступлення права вимоги він набув право вимоги за зазначеним кредитним договором. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 17 грудня 2020 року. Згідно наданого відзиву [PERSON] позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що не укладав і не підписував кредитний договір № 014/3167/142156/73 від 21 грудня 2007 року. Крім того за змістом поданого письмового заперечення [PERSON] зазначає про відсутність у матеріалах справи належних доказів, що підтверджують наявність заборгованості, а саме первинних документів, оформлених у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також відповідач просить застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3167/142156/73 від 21 грудня 2007 року. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність. З матеріалів справи видно, що 21 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3167/142156/73, дата остаточного погашення кредиту 21 грудня 2014 року. Згідно пункту 12.7 кредитного договору, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (а.с.9-13). Жодних доказів на підтвердження того, що цей договір відповідач не укладав і не підписував, суду не надано. Згідно статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Права вимоги за цим кредитним договором були відступлені АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ПАТ «Оксі Банк» за договором відступлення права вимоги № 114/69 від 28 грудня 2018 року. В подальшому ПАТ «Оксі Банк» відступило права вимоги за цим кредитним договором на користь ТОВ «Вердикт капітал» за договором відступлення права вимоги від 28 грудня 2018 року. Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/3167/142156/73 станом на 17 грудня 2020 року (а.с.28-29). При цьому позивачем не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо. Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано суду таких доказів, таким чином розмір заборгованості відповідача за кредитним договором належним чином не підтверджується. Тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed