Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Бакалець І.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 4 349,59 грн., що складає три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2019 року; 9 261,00 грн. - інфляційних витрат за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за цим же договором позики, за період з 11.09.2019 року по 06.10.2021 року; 9 702 грн. 19 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 06.10.2020 року по 06.10.2021 року та судові витрати. Посилаючись на те, що 19 лютого 2019 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в 70 000 гривень, для власних потреб, які зобов`язався повернути останньому до 21 лютого 2019 року, що підтверджується розпискою написаною власноруч [PERSON] . Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.02.2020 року справа № 596/1933/19 позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] задоволено та вирішено стягнути з останнього в користь [PERSON] 70 000 гривень отриманих за договором позики від 19.02.2019 року; 1 156,44 грн. - три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання та 9 045 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19.02.2019 року, за період з 22.02.2019 року по 10.09.2019 року. З метою примусового виконання рішення суду, на підставі виконавчого листа №596/1933/19 від 15.05.2020 року, державною виконавчою службою Гусятинського відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ), відкрито виконавче провадження ВП №62148471, в якому [PERSON] визнано стягувачем, а [PERSON] боржником. По даний час, вищезазначену суму позичених у [PERSON] , [PERSON] не повернув. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бакалець І.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 17.03.2022 року не з`явився. В судовому засіданні 21.02.2022 року відповідач позов визнав та пояснив, що у зв`язку з відсутністю коштів, бо пенсія невелика, не мав змоги сплатити кошти за рішенням суду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, встановив наступні факти. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.02.2020 року в справі №596/1933/19 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 70 000 гривень, отриманих за договором позики від 19 лютого 2019 року; грошові кошти в сумі 1 156,44 грн. - три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2019 року та 9 045,00 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2019 року, за період з 22.02.2019 року по 10.09.2019 року; витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с.7-9). Постановою заступника начальника Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Навроцькою М.М. від 22.05.2020 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №596/1933/19, виданого 15.05.2020 року Гусятинським районним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 70000,00 грн., грошові кошти в сумі 1 156,44 грн. - три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2019 року та 9 045,00 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 19 лютого 2019 року, за період з 22.02.2019 року по 10.09.2019 року (а.с.10). В ч.1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15- ц провадження №14-16цс18. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, передумовою для стягнення пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, у зв`язку відсутністю коштів він не сплатив кошти за рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.02.2020 року. Позивачем обґрунтовано надано розрахунок, відповідно до якого розмір пені склав 9702,19 гривень(за період з 06.10.2020 до 06.10.2021 року); інфляційних втрат за весь час прострочення склали 9261,00 грн. (за період з 11.09.2019 до 06.10.2021 року), 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання 4349,59 грн. (за період з 11.09.2019 до 06.10.2021 року) за договором позики від 19.02.2019 року, з яким суд погоджується. Заперечень зі сторони відповідача щодо розрахунку, складеного позивачем та визначених сум, які підлягають стягненню, надано не було. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 05.10.2021 року, укладений між адвокатом Бакалець Г.Г. та Чайківським І.Т.(а.с.11), ордер серії ТР №084637 від 05.10.2021 року(а.с.57), квитанція до прибуткового касового ордера №36 від 05.10.2021 року(а.с.56). Відповідно до частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню, оскільки судом задоволено позов. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved