Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були вони (позивачі) та [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала [PERSON] . Вони (позивачі) зверталися до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку, але отримали відмову. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на: - 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Яцун В.М. не з`явилися, позивачі подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/26 від 21 лютого 2020 року (а.с. 17). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11). За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11а). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22 лютого 2022 року, а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , на його ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що пітверджується матеріалами справи (а.с. 45-50). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину зазначеного житлового будинку, яка належала [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1017/02-31 від 8 грудня 2020 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини житлового будинку [ADDRESS] , але їм було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18; 42). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація, що підтверджується її копією (а.с. 12-14). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved