Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

31\~березня 2022 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] , є її донькою. Останніми роками донька, яка проживає разом з нею, вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо неї, зокрема: ображає, б`є, вживає нецензурну лексику. У зв`язку з чим заявник неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ, було проведено з донькою профілактичні бесіди. Також співробітниками Луцького РУП ГУНП у Волинській області стосовно [PERSON] 16.01.2022 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №219508, а 26.01.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення. Заявник вказує, що 8 жовтня 2015 року подарувала доньці житловий будинок за адресою: [ADDRESS] і просила неодноразово йти жити в подарований будинок, однак вона не має такого наміру і продовжує вчиняти домашнє насильство. Також дочка неодноразово намагалася викрасти документи на будинок, в якому вони разом проживають. З цього приводу також зареєстровано звернення в поліцію 13.05.2021 року. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного, фізичного насильства, що чинить [PERSON] відносно заявника, а також її наміри, що виражаються у погрозах, побоях, переслідуваннях, психологічного тиску, зважаючи на систематичний характер вчинення нею домашнього насильства, звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису є необхідним заходом, оскільки попередні заходи, вжиті поліцією та судом до кривдника, виявились неефективними та не захистили Волосюк Л.І. від насильства. На підставі наведеного заявник просить видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на неї обов`язків: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м. до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -\~заборонити [PERSON] \~ особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді від 31 березня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява, в якій просить справу розглядати за її відсутності та відсутності заявника, крім того, уточнила вимоги за заявою та просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на неї обов`язків, зокрема заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд встановив, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] . З відповіді Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області від 03.07.2020 року встановлено, що за зверненням [PERSON] від 30.06.2020 року з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду про недопустимість вчинення протиправної поведінки та ознайомлено зі змістом ст. 173-2 КУпАП. Частиною 3\~ст. 6 закону України «Про доступ до судових рішень»\~передбачено, що текст опублікованого у реєстрі судового рішення може використовуватися судом. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП звільнено останню від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Ухвалюючи таке рішення, суд встановив, що [PERSON] 26 січня 2022 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання, вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно матері [PERSON] , а саме вчинила конфлікт, в ході якого поводила себе агресивно, шарпала та вдарила ногою в область живота, чим завдала шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, стосовно [PERSON] 16.01.2022 року винесено терміновий заборонний припис серії АА №219508 (а.с. 13). Дані обставини свідчать про систематичність таких дій кривдником відносно [PERSON] . Також, наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці суд враховує факт притягнення її до адміністративної відповідальності, та винесення заборонного припису, саме за вчинення домашнього насильства. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи до кривдника слід застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved