Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2021. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема: ј частка у квартирі [ADDRESS] , право власності на яку засвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 15.02.1995, виданого відділом приватизації житла Калуського концерну «Хлорвініл». Іншими співвласниками вказаної квартири в рівних долях є мати позивача [PERSON] та сестра [PERSON] . 29.12.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Черепій Т.М. із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 29.12.2021 нотаріус відмовила їй у прийнятті даної заяви, оскільки пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, який минув 19.11.2021. Позивач стверджує, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважної причини у зв`язку із проходженням на цмовах постійного проживання з 20.09.2021 до 19.12.2021 соціально-адаптаційної програми в колективі центру соціальної реабілітації та адаптації для алко-наркозалежних «Вільне життя Львова». На підставі наведеного, [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] 3 місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, у яких зазначили про визнання позову та розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved