Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 12 травня 2020 року із позовом звернувся позивач AT «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором № 3296-018/06Р від 16 жовтня 2006 року, а саме: стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на користь AT «ПРАВЕКС-БАНК» (код ЄДРПОУ 14360920, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) заборгованість - 78958,02 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 року становить 1959580,14 грн (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень 14 копійок); стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), АТ «ПРАВЕКС- БАНК» (код ЄДРПОУ 14360920, місцезнаходження: 01021. м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) витрати по сплаті судового збору у сумі - 29393,70 грн (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто три гривні 70 копійок). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року відкрито провадження у справі. 10 вересня 2020 року до суду надійшла заява представника [PERSON] про передачу за підсудністю матеріалів цивільної справи до Малиновського районного суду м. Одеси, у зв`язку з місцем реєстрації відповідача [PERSON] , а саме: за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року заяву представника [PERSON] про передачу за підсудністю матеріалів цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №3296- 018/06Р від 16.10.2006 року - задоволено. Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №3296-018/06Р від жовтня 2006 року передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси (65033, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1а) для розгляду по суті. За результатами автоматичного розподілу від 06 жовтня 2020 року справа передана для розгляду судді Малиновського районного суду міста Одеси Гуревському В.К. В обґрунтування позовних вимог AT «Правекс-Банк» посилалося на такі обставини. Між позичальником, яким є: [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, Відповідач) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Банк, Позивач) 16.10.2006 року був укладений Кредитний договір № 3296-018/06Р (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 75000,00 дол. США строком до 16.10.2031 року зі сплатою 13,00% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 75000,00 дол. США (Сімдесят п`ять тисяч дол. США 00 центів). За період користування кредитними коштами Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за Позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредитуза Кредитним договором у розмірі 75000,00 дол. США. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 16.10.2031 року зі сплатою 13,00% річних. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. Кредитного договору порядку, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до «10» числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 03.03.2020 року, за Позичальником обліковується заборгованість по сплатіпроцентівза користування кредитними коштами у 26071,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 року становить 647032,31 грн. В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 року, між Банком та [PERSON] (надалі - Поручитель, Відповідач -2) укладено Договір поруки від 16.10.2006 року. За умовами вказаного Договору поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1. Договору поруки). Пунктом 1.3. Договору поруки передбачено, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання Позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або цього Договору Кредитором в односторонньому порядку. За умовами Договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель зобов`язується виконати за нього зобов`язання перед Банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного Договору, із змінами та доповненнями до нього. У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють Банк, як Кредитора, правом вимагати від Поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачів станом на 03.03.2020 року становить 78958,02 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 року становить 1959580,14 грн (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень 14 копійок) з яких: сума заборгованості за кредитом - 30199,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 р. становить 749 478,78 грн; сума заборгованості за відсотками - 26071,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 р. становить 647032,31 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 0,19 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 р. становить 4,72 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 22687,74 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2020 р. становить 563064,33 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, надала до суду відзив на позов, посилаючись на такі обставини. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п.1) ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п. 4. 4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. шляхом підписання даного договору сторони дійшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або сплаті відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений в п.1.2. даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 250 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. прострочення з погашення заборгованості за кредитом виникло у [PERSON] за період з 01.12.2006 р. по 31.12.2006 р., за період з 01.08.2008 р. по 31.08.2008 р., за період з 01.04.2010 р. по 30.04.2020 р., за період з 01.11.2010 р. по 30.11.2010 р., за період з 01.12.2010 р. по 31.12.2010 р., за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. та наступні періоди. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006р. прострочення з погашення заборгованості за процентами виникло у [PERSON] за період з 01.12.2006 р. по 31.12.2006 р., за період з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., за період з 01.04.2010 р. по 30.04.2010 р., за період з 01.03.2011 р. по 31.03.2011 р., за період з 01.05.2011 р. по 31.05.2011 р., за період з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р., за період з 01.08.2011 р. по 31.08.2011 р., за період з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р., за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. та в наступні періоди. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. строк користування кредитом припинився достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Вказане свідчить про сплив позовної давності за вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. З позовною заявою акціонерне товариство «Правекс-Банк» звернулося до суду 06.05.2020 р., тобто після спливу позовної давності, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Така ж правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 10.04.2019 р. у справі № 461/10610/13-ц. Крім того, акціонерним товариством «Правекс-Банк» не надана ліцензія станом на 16.10.2006 р., тобто на дату укладання кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси банку. Однак, акціонерним товариством «Правекс-Банк» не надані доказі видачі [PERSON] з каси банку грошових коштів саме в іноземній валюті. Згідно з п.4.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. шляхом підписання даного договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або сплаті відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений в п.1.2. даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Як зазначено вище, строк повернення заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006р. вважається таким, що настав. Відповідно, після настання строку повернення заборгованості по кредиту припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти. Така ж правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 10.04.2019р. у справі № 461/10610/13-ц. Отже, нарахування акціонерним товариством «Правекс-Банк» процентів після настання строку повернення заборгованості по кредиту є незаконним та необґрунтованим. Крім того, оскільки право акціонерного товариства «Правекс-Банк» нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога про стягнення нарахованої на проценти пені.Вказане також свідчить про незаконність і необґрунтованість позовних вимог. Щодо розрахунку заборгованості. Відповідно до п.2.1. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006р. видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси банку. Згідно з п.1.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006р. строк користування кредитом обраховується з моменту перерахування грошових коштів за розпорядженням позичальника або видачі коштів з каси банку. Однак в порушення вимог ст.81 ЦПК України акціонерним товариством «Правекс-Банк» не надано жодного доказу видачі грошових коштів, жодного доказу погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів. Також необхідно зазначити, що відповідно до п.1.2. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. проценти нараховуються за ставкою 13% річних. Однак, в розрахунку заборгованості зазначено про нарахування процентів за ставкою 13% та 14%. При цьому, жодного обґрунтування акціонерним товариством «Правекс-Банк» застосування процентної ставки в розмірі 14% не наведено. Також в розрахунку не зазначено, на яку саме заборгованість нараховуються проценти за користування кредитом. Згідно з позовною заявою акціонерне товариство «Правекс-Банк» нарахувало пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 0,19 доларів США та пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 22687,74 доларів США. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах Верховного Суду України від 09.12.2015 р. у справі № 6-2479цс15, від 01.04.2015р. у справі № 3-29гс15, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Вказане свідчить про незаконність та безпідставність нарахування акціонерним товариством «Правекс-Банк» пені в доларах США. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, надала до суду відзив на позов. В цей же день надала до суду зустрічний позов, за яким просила визнати припиненою поруку за договором поруки від 16.10.2006 року, що був укладений між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] на виконання кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , посилаючись на такі обставини. У розрахунку заборгованості за кредитним договором №3296-018/06Р від 16.10.2006, який наданий АТ «Правекс-Банк», вказано, що 11.01.2007 було змінено процентну ставку по Кредитному договору із 13% до 14%. Таким чином, зобов`язання боржника збільшено без внесення змін до договору. Поручитель [PERSON] не була повідомлена про вказані зміни та не надавала свою згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності. В п.1.3. Договору поруки вказано, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов`язання Позичальника, що може виникнути в майбутньому, за певних умов, а саме: у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або Договору поруки в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. До Кредитного договору та до Договору поруки, які були надані АТ «Правекс-Банк» до позовної заяви про стягнення заборгованості, відсутні будь-які зміни та доповнення щодо збільшення процентної ставки по Кредитному договору. Отже, відсутні умови, згідно яких вважалось би, що Поручитель надав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності, що у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати. (така позиція Верховного Суду України викладена в «Аналізі застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов`язання», що опубліковано у Віснику Верховного Суду України в №№3(175), 4(176) за 2015 рік та на сайті Верховного Суду України). Окрім іншого, порука [PERSON] вважається припиненою оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. Суд, заслухавши позиції представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги позивача на підлягають задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо основного зобов`язання. Судом встановлено, що між позичальником, яким є [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» 16.10.2006 року був укладений Кредитний договір № 3296-018/06Р, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 75000,00 дол. США строком до 16.10.2031 року зі сплатою 13,00% річних. За період користування кредитними коштами Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за Позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредитуза Кредитним договором у розмірі 75000,00 дол. США. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 16.10.2031 року зі сплатою 13,00% річних. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. Кредитного договору порядку, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до «10» числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п. 4.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. шляхом підписання даного договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або сплаті відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений в п.1.2. даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 250 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006р. прострочення з погашення заборгованості за кредитом виникло у [PERSON] за період з 01.12.2006 р. по 31.12.2006 р., за період з 01.08.2008 р. по 31.08.2008 р., за період з 01.04.2010 р. по 30.04.2020 р., за період з 01.11.2010 р. по 30.11.2010 р., за період з 01.12.2010 р. по 31.12.2010 р., за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. та наступні періоди. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. прострочення з погашення заборгованості за процентами виникло у [PERSON] за період з 01.12.2006 р. по 31.12.2006 р., за період з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., за період з 01.04.2010 р. по 30.04.2010 р., за період з 01.03.2011 р. по 31.03.2011 р., за період з 01.05.2011 р. по 31.05.2011 р., за період з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р., за період з 01.08.2011 р. по 31.08.2011 р., за період з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р., за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. та в наступні періоди. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. строк користування кредитом припинився достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Вказане свідчить про сплив позовної давності за вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. З позовною заявою акціонерне товариство «Правекс-Банк» звернулося до суду 06.05.2020 р., тобто після спливу позовної давності, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 р. у справі № 6-1188цс16, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 10.04.2019 р. у справі № 461/10610/13-ц. Крім того, оскільки за умовами кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. позичальник мав виконувати зобов`язання з повернення кредиту та зі сплати процентів до 10 числа наступного місяця, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12. Вказане також свідчить про сплив позовної давності за вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. З позовною заявою акціонерне товариство «Правекс-Банк» звернулося до суду 06.05.2020 р., тобто після спливу позовної давності, що згідно з ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення акціонерного товариства «Правекс-Банк» до суду, відповідно, позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Згідно з п. 4.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. шляхом підписання даного договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або сплаті відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений в п. 1.2. даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Як зазначено вище, строк повернення заборгованості за кредитним договором № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. вважається таким, що настав. Відповідно, після настання строку повернення заборгованості по кредиту припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти. Така ж правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 10.04.2019р. у справі № 461/10610/13-ц. Отже, нарахування акціонерним товариством «Правекс-Банк» процентів після настання строку повернення заборгованості по кредиту є необґрунтованим. Щодо розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси банку. Згідно з п. 1.4. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. строк користування кредитом обраховується з моменту перерахування грошових коштів за розпорядженням позичальника або видачі коштів з каси банку. Акціонерним товариством «Правекс-Банк» не надано доказів видачі грошових коштів, жодного доказу погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів. Відповідно до п.1.2. кредитного договору № 3296-018/06Р від 16.10.2006 р. проценти нараховуються за ставкою 13% річних. Однак, в розрахунку заборгованості зазначено про нарахування процентів за ставкою 13% та 14%. При цьому, жодного обґрунтування акціонерним товариством «Правекс-Банк» застосування процентної ставки в розмірі 14% не наведено. Також в розрахунку не зазначено, на яку саме заборгованість нараховуються проценти за користування кредитом. Щодо визнання поруки припиненою. Статтею 559 ЦК України передбачено спеціальні підстави припинення поруки: - з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 в редакції до 04.02.2019); - після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (ч.4 в редакції до 04.02.2019). У розрахунку заборгованості за кредитним договором №3296-018/06Р від 16.10.2006 р., який наданий АТ «Правекс-Банк», вказано, що 11.01.2007 було змінено процентну ставку за Кредитним договором із 13% до 14%. Таким чином, зобов`язання боржника збільшено без внесення змін до договору. Поручитель [PERSON] не була повідомлена про вказані зміни та не надавала свою згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності. В п.1.3. Договору поруки вказано, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, за певних умов, а саме: у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до Кредитного договору або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або Договору поруки в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. До Кредитного договору та до Договору поруки, які були надані АТ «Правекс-Банк» до позовної заяви про стягнення заборгованості, відсутні будь-які зміни та доповнення щодо збільшення процентної ставки за Кредитним договором. Отже, відсутні умови, згідно яких вважалось би, що поручитель надав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності, що у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Верховний Суд у Постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/7389/17 прийшов до висновку, що виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає у разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-3176цс15, від 23.12.2014 у справі № 3-196гс14, від 20.02.2013 у справі № 6-172цс12, від 21.05.2012 у справі № 6-18цс11, від 10.10.2012 у справі № 6-112цс12. У постанові Верховного Суду України від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13 зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Подібна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від: 21 травня 2012 р. у справі № 6-18цс11; 18 червня 2012 р. у справі № 6-73цс12. Тобто змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати. (позиція Верховного Суду України викладена в «Аналізі застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов`язання», що опубліковано у Віснику Верховного Суду України в №№3(175), 4(176) за 2015 рік та на сайті Верховного Суду України). Окрім того, порука [PERSON] вважається припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. Так, АТ «Правекс-Банк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 78 958,02 доларів США. Кредитний договір №3296-018/06Р від 16.10.2006 р. був укладений на строк до 16.10.2031 р. (п.1.2. Кредитного договору). Банк надав Позичальнику кредит у сумі 75000 доларів США. Позичальник був зобов`язаний сплачувати заборгованість по кредиту та процентам рівними частинами щомісячно до 10 числа наступного місяця. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. ст. 1048, 1050 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 03.03.2020 р. позичальником сплачено кредиту на суму 44 801 доларів США. Отже, пред`явивши позов про стягнення частини кредиту, що залишилася в сумі 30199, 00 доларів США, ПАТ КБ «Правекс-Банк» визнав той факт, що строк виконання зобов`язання був змінений та визнав, що скористався своїм правом щодо дострокового повернення частини кредиту, що залишилася. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі (Постанова Верховного Суду від 28.12.2018 р. по справі №297/2655/14-ц). Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору шляхом підписання дійсного договору сторони дійшли згоди, що у випадку виникнення у Позичальника простроченої заборгованості по кредиту та/або виплаті процентів за користування кредитом строк користування кредитом, вказаний в п.1.2. Кредитного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Відповідно до п. 6.1.7. Кредитного договору у випадку виникнення подій, вказаних у п. 4.4. договору, позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість по кредиту та процентам в повному обсязі. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання. Згідно умов Кредитного договору сторони домовилися, що строк виконання зобов`язання Позичальником буде змінений у випадку прострочення платежу по кредиту та/або виплаті процентів. Оскільки такий випадок настав, то і змінився строк виконання зобов`язання по кредитному договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ «Правекс-Банк», прострочена заборгованість у позичальника по виплаті процентів виникла 11.01.2007 р. Тобто, відповідно до умов договору позичальник зобов`язаний був достроково погасити заборгованість по кредиту та процентам в повному обсязі 10.02.2007 р. Саме з цієї дати у боржника виникли зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту, а відповідно Кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов`язання позичальником та пред`являти вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків. Преклюзивний строк - це період, із закінченням якого припиняється цивільне право як таке. Він надає уповноваженій особі строго визначений час для реалізації свого права і припиняє це право у разі його невикористання чи неналежного використання. Цей строк встановлюється для спонукання особи до здійснення свого права, в іншому ж випадку це право припиняється або ж переходить до інших осіб. Це свого роду санкція за нездійснення свого суб`єктивного права, оскільки його нездійснення певною мірою заважає подальшому нормальному розвитку суспільних відносин. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14 (постанова від 17 вересня 2014 р.). Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту із дня настання строку виконання основного зобов`язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена правова позиція висловлена також в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 2-1283/11 від 21 березня 2018 року постановив, що підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи Верховним Судом не встановлено. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки строк виконання основного зобов`язання по кредитному договору №3296-018/06Р від 16.10.2006 р. було змінено згідно умов договору, тобто строк користування кредитом достроково сплив 10 лютого 2007 року, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 10 серпня 2007 року. Тому з 11 серпня 2007 року АТ «Правекс-Банк» не вправі пред`являти вимогу до [PERSON] , як по поручителя за договором поруки, так як порука є припиненою відповідно о ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved