Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2015 року о 20 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп 551 км+ЗООм, відповідач, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «КІА CEED», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] під його, позивача, керуванням, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2015 року у справі №464/8332/15-п відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Внаслідок винних дій відповідача транспортному засобу «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, завдано технічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2011 від 11.11.2015р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] становить 135 653 (сто тридцять п`ять шістсот п`ятдесят три) гривень 57 коп. Станом на дату вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу марки «КІА CEED», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована. У зв`язку з цим, 20 вересня 2016 року він, позивач, звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування оціненої шкоди в розмірі 135 653 (сто тридцять п`ять шістсот п`ятдесят три) гривень 57 коп., за результатами якої йому відшкодовано 47 500 (сорок сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. Відтак, просить стягнути з відповідача 88 153 (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят три) гривень завданої майнової шкоди, 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп. витрат за проведення експертного автотоварзнавчого дослідження, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.11.2020р. позов задоволено частково, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 88 153 (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят три) гривень, 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп. витрат за проведення експертного автотоварзнавчого дослідження, моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривень 54 коп., в решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.12.2021р. заочне рішення від 02 листопада 2020 року у цивільній справі №465/5792/18 скасовано, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26.09.2015 року о 20 год. 00 хв. на а/д Київ-Чоп 551 км+300м [PERSON] керуючи автомобілем марки "КІА" д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BМW 520D» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п.12.1, 13.4 ПДР України. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06.11.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, що пов`язане з подіями, які мали місце 26.09.2015р. Згідно полісу №АЕ/4461154 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "КІА СEED" д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «BМW 520D» д.н.з. [NUMBER] (попердній номерний знак [NUMBER] ), відповідно до якого власником даного транспортного засобу є гр. [PERSON] , що підтверджено і самим позивачем. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У позовній заяві позивач зазначає, що спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.2.2. ПДР України. Відповідно до п. 2.2. ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. У постанові Франківського районного суду м. Львова від 06.11.2015р., яка набрала законної сили, відсутні будь - які дані, які вказують на те, що при вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 26.09.2015р. за участю транспортного засобу «BМW 520D» д.н.з. [NUMBER] , керування ним здійснював позивач [PERSON] . Позивачем до матеріалів справи не долучено будь - яких доказів, які вказують на те, що під час вчинення ДТП, саме він перебував за кермом пошкодженого транспортного засобу, а відтак має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди. Суд не може взяти до уваги як належний доказ довідку за підписом прапорщика міліції УДАІ Гренюха І.Я., оскільки така не містить дати заповнення та інших даних, необхідних для підтвердження керування позивачем транспортним засобом «BМW 520D» д.н.з. [NUMBER] 26.09.2015р. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які однозначно вказують на те, що позивачу здійснена страхова виплата ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" як особі, яка має право на відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП слід відмовити за відсутністю на те підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed