Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

21 грудня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 19 вересня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1796437, забезпечений транспорт «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] . 10 травня 2020 року на автодорозі Е105/1418 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/1796437, на підставі страхового акту № 20.1796437-2947 від 14 травня 2020 року, заяви на виплату страхового відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 90289,22 гривень. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплачено за ремонт автомобіля «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 90289,22 гривень. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» зверталось до [PERSON] з метою досудового врегулювання спору із претензією про відшкодування збитків, проте остання відмовилась виконувати вимоги претензії. 14 травня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] 01 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Оскільки [PERSON] керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до останньої. ФОП [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] 90289,22 гривень шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить суд розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд також звертає увагу на те, що у зв`язку із надходженням 22 лютого 2022 року клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи з метою підготовки відзиву на позовну заяву судове засідання було фактично відкладене, проте станом на сьогоднішній день відзив на позовну заяву до суду не надано, будь-які інші клопотання також не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1796437, забезпечений транспорт «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 6). 10 травня 2020 року на автодорозі Е105/1418 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року у справі № 183/2724/20 від 06 липня 2020 року. Вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року (а. с. 7-11). 07 липня 2020 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт № 20.1796437-2947, розрахунок страхового відшкодування, в яких визначено розмір страхового відшкодування 90289,22 гривень. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за пошкоджений транспортний засіб виплачено [PERSON] грошові кошти у сумі 90289,22 гривень, на підтвердження чого долучено відповідні платіжні доручення, а саме №14946 від 01 вересня 2020 року у сумі 10000,00 гривень, №15044 від 02 вересня 2020 року у сумі 20000,00 гривень, №15151 від 03 вересня у сумі 20000,00 гривень, №15379 від 04 вересня 2020 року у сумі 20000,00 гривень, №15514 від 07 вересня 2020 року у сумі 20289,22 гривень (а. с. 15-21). Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/АК від 14 травня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відступило право вимоги, відповідно до якого до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги до боржників, згідно з реєстру прав вимог (додаток 1 до договору), зокрема, до [PERSON] (а. с. 38-43). Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01 грудня 2021 року ФОП [PERSON] відступив право вимоги, відповідно до якого до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги до боржників, згідно з реєстру прав вимог (додаток 1 до договору), зокрема, до [PERSON] (а. с. 46-50). Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до п. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01 грудня 2021 року відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку зі зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора - ФОП [PERSON] на нового кредитора - правонаступника - ФОП [PERSON] . Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України та іншими законодавчими актами. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю: 1) не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки та за умов, визначених цим законом; 2) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 3) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Отже, виходячи з того, що страховик здійснив виплату потерпілому шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, а відповідач у порушення вищевказаних норм закону перебувала у момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння, то до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як завдавача шкоди, у регресному порядку. Таким чином, у порядку регресу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода у розмірі 90289,22 грн. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16). Так, судом встановлено, що 01 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та Каплею А.С. укладено договір про надання правової допомоги № 2 (а. с. 53). За умовами вказаного договору сторонами визначено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду), зокрема, за написання та подання позовної заяви до суду в інтересах Клієнта у розмір 3000,00 гривень (а. с. 53-54). Адвокатом Каплею А.С. надано обсяг правової допомоги позивачу ФОП [PERSON] у вигляді підготовки (написання) та поданні позовної заяви до Самарського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2 від 01 грудня 2021 року (а. с. 55). Водночас із цим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про оплату гонорару адвокату Каплі А.С. у розмірі 3000,00 гривень, позивач та її представник із заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог не звертались. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved