Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Магістральне» про стягнення моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 20.12.2018 року покрівельник ЛКП "Магістральне" йому люто погрожував перерізати горло, якщо він поскаржиться на роботу відповідача. Вказує, що зі слів [PERSON] випливало, що відповідач постійно доводить до відома робочих, що послугу слід надавати не з вини керівництва ЛКП, а з його вини, оскільки позивач постійно скаржиться на роботу ЛКП вищому керівництву. Вказує, що йому завдана моральна шкода погрозами, зневажливою розмовою на "ти" образливим тоном і репліками. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача на його користь 105 000 000,00 гривень компенсації завданої моральної шкоди. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив мотивують тим, що із викладеного у позовній заяві не вбачається, що саме слугувало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. Вказують, що обов`язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є необхідне визнання незаконними дій чи бездіяльності ЛКП «Магістральне», як безпосередньо юридичної особи чи його посадових осіб (працівників), однак позивачем такого рішення суду не надано. Окрім цього, зазначається, що позовна заява грунтується лише на припущеннях, що жодним чином не відносяться до ЛКП "Магістральне". Підсумовуючи вищенаведене у відзив, вказує, що у справі відсутні докази наявності у діянні відповідача складу цивільно-правового порушення, а саме наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідача, причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також наявність вини відповідача в її заподіянні; позивачем не надано суду доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, порушення стосунків позивача з іншими людьми, у приниженні його честі та гідності, моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на думку позивача, настали внаслідок словесної перепалки з гр. [PERSON] ; розмір моральної шкоди непідтверджений жодним доказом, який би свідчив про заподіяння позивачу моральної шкоди, та найголовніше про причинно наслідковий зв`язок між діянням ЛКП «Магістральне»(дією чи бездіяльністю) та заподіяною шкодою позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд вказаної справи без його участі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин 1-3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до начальника Франківського ВП ГУНП у Львівській області з заявою, зареєстровану за вх.№8284 від 20.12.2018 року про відкриття кримінального провадження відносно [PERSON] за статтею "Погроза вбивством" та вжиття заходів для забезпечення його безпеки. З відповіді начальника Франківського ВП ГУНП у Львівській області №14371/41/06-18 від 29.12.2018 року, надану на вищевказану заяву, вбачається, що з гр. [PERSON] запрошувався в поліцейську станцію, де з ним було проведено профілактичну бесіду. Згідно з довідкою про результат проведення перевірки по зверненні від гр. [PERSON] , встановлено, що інформація не знайшла свого підтвердження; проведено профілактичну бесіду між стронами конфлікту. Відповідно до відповіді Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-471 від 18.01.2019 року, наданої [PERSON] , керівником ЛКП "Магістральне" проведено роз`яснювальну роботу з працівниками підприємства та зобов`язано дотримуватись комунікативних стандартів Львівської міської ради при спілкуванні з мешканцями; питання стосовно погроз, які були висловлені за інформацією позивача, перебуває на розгляді районного ВП ГУНП у Львівській області. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, такі не містять жодних належних та допустимих доказів, на яких грунтуються вимоги позивача. Відтак, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), можливості порушення прав позивача та його захисту в обраний ним спосіб; з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог у зв`язку із недоведеністю таких. Відтак наведене свідчить, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях в силу вимог статті 81 ЦПК України. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з недоведеністю такого. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні.

Outcome: dismissed