Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.06.2004 року. В шлюбі у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припиненні з серпня 2021 року. Оскільки дитина проживає разом з нею та находиться на її повному утриманні, вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти. Вона працює вихователем, її заробітна плата складає приблизно 7000,00 грн. Відповідач добровільно участі в утриманні їхньої дитини не приймає і коштів не надає без поважних на те причин. Де працює відповідач їй невідомо, який має доход їй не відомо, інших утриманців відповідач не має, тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали заяву про в розгляд справу без їх участі, позовну заяву підтримують в повному обсязі, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду, у зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та розглянути справу без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 05.06.2004 року Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану РУЮ Львівської області, актовий запис № 21 (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 08.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 40 про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Дитина сторін проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією витягу № 332 про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 02.02.2022 р., виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частиною дев'ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою зазначеної вище статті СК України в чинній редакції встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою малолітню дочку. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, а також наявність обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею віку повноліття на користь особи, з якою проживає дитина, інтереси дитини, які мають істотне значення, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду стягнення аліментів саме у такому розмірі буде відповідати принципам розумності та справедливості, конкретним обставинам справи. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 137 ЦПК України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію квитанції № 012/22 від 02.02.2022 року на суму 1000 грн. за правову допомогу по позовній заяві та договір про надання правової допомоги. Складання акту виконаних робіт не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття. В судовому засіданні представник позивача участі не приймав, додаткової письмової домовленості ще на 1000 грн. відповідно до ст. 4 укладеного із позивачем договору від 10.03.2022 року суду не надав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного

Outcome: approved