Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

23.02.2022 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6321282500:03:000:0234, площею 4,0362 га, розташовану на території колишньої Заміської сільської ради Валківського району Харківської області КСП «Зоря», що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що після смерті матері [PERSON] , як єдина спадкоємиця, в установлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу, але після перевірки наданих документів повідомив про наявність розбіжностей під час реєстрації права власності на земельну ділянку за померлою [PERSON] , що унеможливлює реалізацію права на спадкування в нотаріальному порядку, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 28.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Представник позивача - адвокат Куляшова С.М. підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини, просила задовольнити, оскільки вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, не прибув, клопотання про відкладення судового розгляду не направив. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03.08.1993 року м. Валки райвідділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №9. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.05.2021 року відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №255. Зі змісту інформації приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Левчука С.В. №01-16/492 від 15.12.2021 року слідує, що відповідно до поданої позивачем заяви 17.08.2021 року відкрита спадкова справа №66/2021 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі: 68160252). На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебувала, ні з ким з чоловіків однією сім`єю не проживала, батьки її померли раніше. Позивач, як єдина дитина [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом. Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за спадкодавцем зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6321282500:03:000:0234, - номер запису про право власності: 13967523. Підставою для виникнення права власності значиться рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, серія та номер: 615/294/14-ц, видане 12.03.2014, видавник: Валківський районний суд Харківської області; та ухвала суду про виправлення описки в рішенні суду, серія та номер: 615/294/14-ц, видана 26.08.2014, видавник: Валківський районний суд Харківської області. Як вбачається із рішення Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2014 року у справі №615/294/14-ц за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON] визнано право приватної власності на земельну ділянку площею 4,04 га, яка знаходиться на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, що належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №001174, виданого 21.10.2002 року, зареєстрованого за №484 в книзі записів державних актів на право приватної власності. Із наданого позивачем Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ХР № 001174, виданого 21.10.2002 року Заміською сільською радою Валківського району Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 484, за рішенням сільради № 126 від 04.11.1999 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка, площею 4,04 га, розташована на території Заміської сільської ради, КСП «Зоря», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому за заявою [PERSON] ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 26.08.2014 року у справі №615/294/14-ц виправлено описку в рішенні суду від 12.03.2014 року. Запис про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 4.04 га, яка знаходиться на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, із рішення суду виключено. За [PERSON] визнане право на земельну частку (пай) розміром 5.73 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Зоря» і належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХР №0043389, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №174. При цьому судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ХР № 001174 виданий 21.10.2002 року, тобто виготовлений після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] та не набрав законної сили, тому в дійсності [PERSON] отримала у спадщину право на земельну частку (пай). Разом з тим, описка в рішенні перешкоджає реалізації права на спадкування. Відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджують, що спадкодавець [PERSON] на підставі рішення суду з виправленою опискою оформила в передбаченому законом порядку земельну документацію, на підставі якої 25.03.2016 року державним реєстратором Валківського РУЮ Харківської області Сипко І.С. зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6321282500:03:000:0234, номер запису про право власності: 13967523, проте на даний час земельна документація не збереглася, що позбавляє позивача можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку. Відповідно до роз`яснення Валківської міської ради Харківської області №04-36/665 від 14.02.2022 року, згідно п.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права в якої містять таку помилку. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Згідно з п.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування, визнання недійсним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі судового рішення, скасування державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить реєстрацію зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Внести зміни до Державного реєстру прав позивач може за наявності документів, що посвідчують право власності, за заявою спадкоємця, шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи, а також надати документи, передбачені ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом, яким заведено відповідну спадкову справу. Відповідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивач, як спадкоємець за законом прийняла спадщину в передбачені законом строки, будь-які інші спадкоємці відсутні, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку, що входить до спадщини, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , оскільки оформити спадкові права в нотаріальній конторі не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved