Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та просила встановити факт її постійного спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , по [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 0,8934 га, кадастровий номер 2621682100:08:001:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Померла [PERSON] згідно заповіту все належне їй майно заповіла заявниці. Заявниця має намір успадкувати вищевказану земельну ділянку, однак на день смерті спадкодавця разом з нею не була зареєстрована і не подала у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] фактично без реєстрації проживала та вела спільне господарство із заявницею по [ADDRESS] . Встановлення факту постійного спільного проживання заявниці однією сім`єю та ведення спільного господарства по [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її права, як спадкоємця. Ухвалою Городенківського районного суду від 21.02.2022 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати у порядку окремого провадження. 17.03.2022 року представник заявниці - [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із необхідністю подання доказів та додаткових пояснень. Розгляд справи відкладено на 05.04.2022 року. У судове засідання заявниця та її представник - адвокат Візінська Г.В. не з`явилися. Представник заявниці подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявниці, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують, заяву просять задовольнити. Представник заінтересованої особи - Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився. Городенківська міська рада 28.02.2022 на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявниця [PERSON] звернулася до суду для встановлення факту її постійного спільного проживання з її матір`ю, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії: свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого Чортовецькою сільською радою Городенківського району, запис за № 80 від 20 грудня 1975 р. в книзі записів актів про народження; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 09.01.2001 Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, згідно якого заявниця при одруженні змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 2 від 09.01.2001 в книзі реєстрації актів про одруження. Батько заявниці, [PERSON] , помер [INFO] , запис за № 23 від 22 квітня 1982 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 1982 р. Назаренківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Мати заявниці, [PERSON] , померла [INFO] у с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 01 березня 2013 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] 17 березня 2008 р. у Чортовецькій сільській раді Городенківського району посвідчила заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 299, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку (пай) і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , 1975 р.н. Згідно копій державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 574657, виданого 11.08.2009 Городенківською РДА на підставі розпорядження Городенківської РДА № 309 від 16.04.2009, [PERSON] , жителька с. Чортовець Городенківського району, є власником земельної ділянки площею 0,8934 га, що розташована на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, - визначено ч.1 ст.1221 ЦК України Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, належну спадкодавцю [PERSON] , позивачка звернулася до нотаріуса. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 74/02-31 від 01.04.2022 заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] , з посиланням на те, що вона на день смерті спадкодавця разом з нею не була зареєстрована і не подала у встановлений законом термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому їй необхідно у судовому порядку визначити додатковий строк для прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Спадкова справа на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р. не заводилася, що стверджується повідомлення нотаріуса № 61/01-16 від 02.03.2022. Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Підпунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт спільного проживання заявниці з померлою [PERSON] підтверджується довідкою № 88, виданою [PERSON] 09.02.2022 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, згідно якої її мати [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис № 12 від 01.03.2013, була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , але в останні роки життя у зв`язку з віком та станом здоров`я потребувала постійного догляду і фактичного проживала у дочки [PERSON] ; на день смерті [PERSON] проживала без реєстрації місця проживання у дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] здійснювала поховання своєї матері [PERSON] , на час її смерті проживали разом та вели спільне господарство. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] та здійснювала за нею догляд. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Наведений висновок зробив Верховний Суд у справі№484/747/17 від 10.01.2019. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд враховує, що встановлення факту постійного проживання з померлою надасть змогу заявниці оформити право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту постійного проживання заявниці [PERSON] з її матір`ю, спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: approved