Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що 28 травня 2003 року придбала квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу. Крім того є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 17 квітня 2007 року чоловіком позивачки [PERSON] було укладено кредитний договір з AT "Райффайзен Банк Аваль" згідно п. 3.6 даного договору забезпеченням цього договору є договір іпотеки належного майновому поручителю [PERSON] житлової квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . На даний момент зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, договір іпотеки припинено. Пізніше позивачці стало відомо про наявність накладеного арешту на її квартиру та належну їй земельну ділянку. Вважає, що накладення арешту на нерухоме майно порушує її права, як власника на розпорядження цим майном, арешт накладений на нерухомість є безпідставним і незаконним, а тому за захистом порушеного права була змушена звернутись до суду. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 листопада 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 15 лютого 2022 року представником AT "Райффайзен Банк Аваль" надано до суду відзив, яким позов не визнають, вимоги вважають незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Предвставник відповідача AT "Райффайзен Банк Аваль" в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Представник відповідача АТ КБ «Приват Банк» в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові пояснення, якими вважає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Представник Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2003 року [PERSON] придбала квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 червня 2003 року (а.с. 9-10). Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2012 року № 1394, позивач являється власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Панчівської сільської ради, Новомиргородського району, Кіровоградської області кадастровий номер земельної ділянки: 3523885800:02:000:0198 на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 27.10.2012 року (а.с.17). 17 квітня 2007 року між [PERSON] та AT "Райффайзен Банк Аваль" було укладено кредитний договір № 014-05/248 від 17.04.2007 року. Згідно п. 3.6 даного договору забезпеченням цього договору є договір іпотеки належного майновому поручителю [PERSON] житлової квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.11-15). На даний момент зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, договір іпотеки припинено, що підтверджується листом-повідомленням вих №114/5-207622 від 22.01.2021 року (а.с. 16). Відповідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою ае 379191 від 23.03.2011 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавцем Смельняк накладено арешт квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , який зареєстровано 24.03.2011 року за №10985569. Постановою АЕ №246085 від 28.03.2011 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавцем Бабаченко накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , який зареєстровано 28.03.2011 року за №10995175. Постановою б/н від 25.09.2012 року Кіровським (тепер Фортечним) ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавцем Бабаченко Л.С. знову накладено арешт на все нерухоме майно, який зареєстровано 25.09.2012 року за №630846 (а.с.18-20). Згідно листа від 25 січня 2021 року за №132 від приватного виконавця Шмалько О.О., позивачу було направлено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №61117229. Згідно вказаної постанови 25.01.2021 р. від стягувана AT "Райффайзен Банк Аваль" надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу, в якій стягувач просить повернути без виконання виконавчий документ та винести відповідну постанову. В ході виконавчого провадження боржником сплачено борг та винагороду приватного виконавця. Згідно п. 2 вказаної постанови приватний виконавець постановив припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання (а.с. 21-22). 22 лютого 2021 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням зняти накладені арешти з майна, у зв`язку з погашенням боргу та оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с. 23). Згідно відповіді від 12 березня 2021 року зазначено, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні перебували виконавчі листи про стягнення боргу з [PERSON] на користь AT КБ "Приватбанку" та AT "Райффайзен Банк Аваль", за якими було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (редакція від 1999 р.) у зв`язку із завершенням виконавчого документу. А також повідомлено про термін зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить три роки і вже закінчився, у зв`язку з чим неможливо отримати постанови про накладення вказаних арештів. Також, зазначено, що станом на 05.03.2021 року виконавчі документи відносно [PERSON] на виконанні не перебувають та наголошено на необхідності звернення з питання зняття арешту саме до суду (а.с. 24-25). Позивач вжила всіх необхідних заходів для досудового врегулювання спору, однак змушена звернутись до суду для зняття арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 3 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 2,4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за Придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved