Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

29.12.2021 року представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову послався на те, що позивачка являється власником вказаної квартири, а відповідач не є членом її сім`ї, ні родичем, зареєстрований з 25.02.2021 р. за попередньою домовленістю на два місяці, проте будучи зареєстрованим, житлом не користується і там не проживає, оскільки фактично проживає в [ADDRESS] . Ствердив, що реєстрація відповідача у цьому житлі створює перешкоди користування квартирою. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. 17.01.2022 р. судом відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.03.2022 р. у залі судових засідань Червоноградського міського суду Львівської області. 04.03.2022 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач скерував заяву, яка була відправленою з [ADDRESS] , у якій зазначив, що просить справу розглядати у його відсутності. При цьому зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Позивачка є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 75973536 від 15.12.2016 р., копією договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2016 р.. Згідно довідки №111 від 05.01.2022 р. та копії будинкової книги на квартиру [ADDRESS] , відповідач зареєстрований у спірній квартирі. Відповідно до акту КП «ЧЖКС» від 17.01.2022 р., [PERSON] у спірній квартирі не проживає. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, а тому набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що відповідач не проживає у житлі позивачки, спільним побутом із нею не пов`язаний, договір щодо порядку проживання у спірному житловому приміщенні не укладався, позовні вимоги визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене вище, суд вважає переконливими доводи позивачки про те, що збереження реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися цим майном, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг. Тому за відсутності законних чи договірних підстав відповідач не може надалі користуватися чужою власністю всупереч волі власника. За таких обставин і міркувань право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України. Таким чином суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved