Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , рідна бабуся [PERSON] , [INFO] . Після смерті її мами, [PERSON] в [INFO], позивач фактично сама виховує внучку. З батьком дитини, [PERSON] , померла дочка, [PERSON] , перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області у справі 564/876/17 від 15.08.2017 року. Після розірвання шлюбу батько дитини перестав виконувати свої батьківські обов`язки. Востаннє він бачив дитину ще у 2017 року. Він не відвідує дочку, не цікавиться її життям, не приймає участь у забезпеченні та утриманні дитини. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/875/17 від 17.07.2017р. з нього стягуються аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Однак аліменти батько дитини не сплачував, на даний час за ним є суттєва заборгованість. Загалом, батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу він не проявляє жодного інтересу до життя дитини: не приїздить, не телефонує. Дзвінки та повідомлення ігнорує. Батько не цікавиться розвитком і здоров`ям дитини, її інтересами та потребами. Крім того, так склалися обставини, що позивач на даний момент проживає в [ADDRESS] , разом з онукою, [PERSON] [INFO] , яка наразі навчається в 3-му класі Маломидського ліцею. [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] позивач переїхала проживати до онучки в с. Малий Мидськ. Відповідно до наказу Костопільської міської ради від 16.09.2021 року, №32, [PERSON] влаштована на тимчасове проживання у сім`ю позивача. Фактично позивач самостійно виховую внучку [PERSON] , біологічний батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Факт невиконання Відповідачем його батьківських обов`язків можуть підтвердити свідки: сусіди та односельці нашої сім`ї, які є очевидцями того, що батько дитину не відвідує та участі у її житті не приймає. Згідно Рішення Костопільського районного суду від 17 липня 2017 року з відповідача на утримання дитини стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Нажаль, відповідач продовжує не сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішенням суду, будь якої додаткової матеріальної підтримки доньці не надає. Хоча в державі зросли ціни на продукти харчування та збільшилися соціальні стандарти. На даний час відповідач є працездатним і при бажанні міг би сплачувати більшу суму оскільки витрати на онуку збільшуються. Всі кошти на утримання дитини лягли на родину позивача. Тому вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Просить позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно [PERSON] , яка народилася [INFO] . Змінити спосіб стягнення аліментів, з [PERSON] , (код платника податків- [NUMBER] ) р.н., що проживає за адресою [ADDRESS] , для утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми 1000 гривень на дитину щомісячно на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 01.02.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила слухати справу у їх відсутність. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав наданий висновок. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Наказом Служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області № 32 від 16.09.2021р. [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання у сім`ю [PERSON] . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 15.08.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 17.07.2017р. рішенням Костопільського районного суду Рівненської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 04.05.2017р. і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд приймає до уваги те, що відповідач не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї доньки, не цікавилась нею її розвитком, здоров`ям, умовами життя. Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Костопільської міської ради від 14.12.2021 року №7653/02-08 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу аліментів на утримання дитини, оскільки це є правом позивача відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України. Виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17.07.2017 року з твердої грошової суми на частину від доходу. Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/ 4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн. судового збору та 1500,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved