Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

24 вересня 2021 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.12.2019 року у розмірі 11759,64 грн. станом на 24.05.2021 року, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11759,64 грн., заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., судові витрати у розмірі 2270,00 грн. (судовий збір). В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. 22.12.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, у зв`язку із чим, станом на 24.05.2021 року, у відповідача утворилася заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 11759,64 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.11.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 22.12.2021 року. У судове засідання 22.12.2021 року учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, а відповідач і на офіційному сайті суду, позивач разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, але зважаючи на те, що до суду не повернулося поштове повідомлення про вручення судової повістки відповідачу, проведення судового засідання було відкладено на 22.02.2022. У судове засідання 22.02.2022 року учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, а відповідач і на офіційному сайті суду, але зважаючи на те, що до суду не повернулося поштове повідомлення про вручення судової повістки відповідачу, проведення судового засідання було відкладено на 29.03.2022. У судове засідання 29.03.2022 учасники процесу не з`явилися, хоча були повідомленні про день, час та місце його проведення, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, позивач просив розглядати справу за його відсутності, у зв`язку з чим суд вирішив провести судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» проект «monobank» від 22.12.2019 між представником Банку та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Навпроти прізвища відповідача міститься підпис. Вказана анкета-заява не містить жодних умов кредитування, зокрема суми наданого кредиту чи його ліміту, умов та розмірів нарахування процентів за його користування, умов застосування штрафних санкцій. Водночас до матеріалів позовної заяви Банк додав копію Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, в якому відображено Тарифи, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача. При цьому вказаний Витяг (тарифи) відповідачем не підписаний ні особистим підписом та не містить генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.12.2019 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 24.05.2021, заборгованість складає 11759,64 грн., з яких - 11759,64 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 0 грн.- заборгованість по судовим штрафам. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до статті 83 ЦПК України передбачено, зокрема, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Позивач у цій справі жодних повідомлень про неможливість подати докази разом з позовом не повідомляв. Разом з тим предметом доказування у цій справі є обставини отримання (використання) відповідачем наданих Банком коштів у відповідному розмірі, заявленому до стягнення. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 15.11.2016 року) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Також суд звертає увагу на те, що позивач не надав жодних доказів видачі [PERSON] , кредитної картки та/чи відкриття відповідного розрахункового рахунка для її обслуговування та обслуговування, як Банк стверджує, наданої кредитної лінії (ліміту). Зважаючи на те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не відображає реального руху коштів, їх використання [PERSON] , не відображає реально отриману суму кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору, розрахований самим Банком, суд не може взяти до уваги вказаний розрахунок як належний і допустимий доказ наявності у відповідача кредитної заборгованості у заявленій до стягнення сумі. Водночас жодних доказів реального отримання/використання відповідачем коштів позивача суду не надано, наприклад виписки по рахунку [PERSON] . Такий письмовий доказ, відображав би реальний рух коштів, зокрема суми коштів, які об`єктивно і дійсно було отримано (використано) відповідачем. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що Банк не довів належними і допустимими доказами обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог про стягнення з [PERSON] кредитних коштів щодо отримання/використання відповідачем коштів у сумі 11759,64 грн., як тіла кредиту. Також, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, відобразивши її у постанові у справі №342/180/17 від 03.07.2019. Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Банку, оскільки останній не довів належними, допустимими і достатніми доказами факту отримання чи використання відповідачем коштів у межах кредитного договору від 22.12.2019 на суму 11759,64 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed