Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого входить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що є спадкоємцем першої черги, окрім нього також спадкоємцем першої черги є його мати - [PERSON] , яка спадщину не прийняла, інші спадкоємці відсутні. Звернувшись до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дощенко О.В. із заявою про прийняття спадщини, позивачу, постановою від 09 листопада 2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що ним вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки він з 22 жовтня 2020 року по 22 жовтня 2021 року перебував у Естонській Республіці, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, можливості прибути в Україну для написання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька у нього не було. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року справу направлено за підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука (а.с. 48). 17 грудня 2021 справа надійшла до Автозаводського районного суду міста Кременчука та передана судді в порядку черговості 20 грудня 2021 року. 22 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 53-54). Ухвалою суду від 13 січня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 82). Представник позивача адвокат Чорнуха Ю.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив слухати справу за її відсутності та відсутності позивача (а.с. 67-71). Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій позов визнала, просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 42). Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дощенко О.В. у судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 13 січня 1997 року Житлово-комунальним відділом АТ «Укртатнафта» (а.с. 20-21). [INFO] [PERSON] помер, що постає зі свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 11 січня 2021 року Кременчуцьким МВ ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), (а.с. 6). 05 листопада 2021 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко О.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] . Постановою цього приватного нотаріуса від 09 листопада 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та не має можливості підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.8-9). Судом встановлено, що [PERSON] 22 жовтня 2020 року по 22 жовтня 2021 року перебував у Естонській Республіці, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інформацією наданою Адміністрацією Держприкордонслужби (а.с. 68-76, 96). Відповідно до положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46\~цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За правилами\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила\~ частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Суд погоджується з доводами позивача щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, так як у позивача не було можливості вчасно подати відповідну заяву у зв`язку з тим, що позивач перебував за межами України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З огляду на вищезазначене , враховуючи заяву відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved