Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за позикою у розмірі 3530800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3530800,00 грн., які зобов`язався повернути до 01.10.2021 року. Станом на момент пред`явлення позову [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав та кошти, одержані за договором позики, не повернув, у зв`язку із чим позивач вважає, що підлягають стягненню з відповідача грошові кошти у розмірі 3530800,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 року справу відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухати справу без його та позивача участі, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. За ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та підтверджується оригіналом розписки, що 20.03.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 130 тисяч доларів США, що еквівалентно 3530800,00 грн. строком повернення 01.10.2021 року. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України (за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.1, 2.\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, відповідно до ч.2\~статті 1047 ЦК України. Таким чином, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16 Ц (провадження № 14 465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що строк виконання зобов`язання в розписці про отримання позики визначений не пізніше 01.10.2021 року, у зв`язку з чим починаючи з 02.10.2021 року у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання умов укладеного між сторонами договору в повному обсязі. Судом встановлено, що розписка від 20.03.2019 року складена [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 3530800,00 грн., строком повернення 01.10.2021 року за своєю суттю є договором позики, оскільки відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання за цим договором, суму позики не повернув, тому на момент звернення позивача до суду у відповідача [PERSON] перед позивачем існує боргове зобов`язання по поверненню позики.\~ Згідно ст. 629\~ЦПК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 3530800,00 грн. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику, у зв`язку з чим, на момент звернення позивача до суду у відповідача [PERSON] існує боргове зобов`язання по поверненню позики на суму 3530800,00 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позиції відповідача про визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 11350,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved