Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

06.10.2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.07.2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Харцизського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №207, від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Заява про розлучення знаходиться в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровска. Починаючи з 2018 року сторони проживають окремо, донька проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітної платні, щомісяця і до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 27.01.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. 17.12.2021 року відповідач подав до суду письмову заяву, згідно з якою прохав справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач 21.07.2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Харцизського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №207. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизського міського управління юстиції у Донецькій області від 03 жовтня 2012 року [NUMBER] . З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач працездатний, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства"батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно з ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів,строки їх виплати тощо) неповинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно дост.191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст.182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.182Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.3 ст.181СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Визначений позивачем розмір аліментів, які вона прохає стягнути з відповідача є співвмірним з потребами дитини. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд виходить з того, що відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування позовних вимог. Оскільки право позивача на отримання аліментів, як тим з батьків, з ким проживає дитина, встановлено законом, в добровільному порядку матеріальна допомога відповідачем не надається, воно підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач при поданні позову до суду була звільнена від його сплати за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved