Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

у жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" (далі - позивач, ТОВ "Теплопостачсервіс") звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог, які в подальшому уточнив, позивачем зазначено, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» з 21.10.2016 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою. Між позивачем і відповідачем 17.07.2020 року укладено договір № 19/14/354 Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» у якому погодили у т.ч. умови про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Впродовж дії договору відповідач регулярно отримував комунальні послуги, від їх надання не відмовлявся, а фактично споживає їх. Однак, Відповідач систематично не виконує належним чином свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення, чим порушує права та інтереси позивача та умови укладеного договору, в результаті чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка не погашена. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги позивач просить стягнути в судовому порядку суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а також з врахуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 15-16). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Відповідач надіслав до суду відзив, у якому позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Зазначила, що є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але ключі від її вхідних дверей отримала від забудовника лише 17.07.2020, що підтвержується актом приймання передачі. Цього ж дня з позивачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Вказує, що до 17.07.2020 жодних пропозицій щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення мені не поступало і квитанцій про оплату таких послуг не отримувала. Також позивач ніколи не пред`являв будь-яких вимог або претензій щодо оплати наданих послуг або погашення заборгованості. Також зазначає, що суму боргу позивачем належним чином не обґрунтовано. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс». У жовтні 2021 року ТОВ «Теплопостачсервіс» надіслало суду відповідь на відзив відповідача та уточнену позовну заяву, в якій зазначило, що відповідно до інформаційної довідки право власності на об`єкт житлової нерухомості було зареєстровано 21.10.2016 року, при цьому підставою для виникнення права власності став Договір про бронювання квартири для передачі у власність від 16.04.2016, укладений між ТОВ ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» та [PERSON] , а також акт прийому - передачі квартири [ADDRESS] від 28.09.2016. З огляду на це, посилання відповідача на відсутність можливості користуватися житловим приміщенням до 17.07.2021 не відповідають дійсності. Твердження [PERSON] про відсутність правовідносин щодо послуг до моменту укладання договору також не заслуговують на увагу. Крім того, посилання відповідача на непроживання у квартирі яка на підставу не користування послугою централізованого опалення є безпідставними в силу законодавства. Таким чином, заперечення відповідача не спростовують доводи позивача. На момент звернення позивача до суду у відповідача утворилась заборгованість за надані послуги: з централізованого опалення - за період з 01.10.2016 року по серпень 2020 року в сумі 67799,10 грн. Однак після пред`явлення позову протягом періоду з листопада 2020 по жовтень 2021 року [PERSON] жодного разу не сплатила поточні нарахування за житлово-комунальні послуги, в результаті чого сума заборгованості збільшилась. Таким чином, розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2021 року складає 79392,74 грн Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідача становлять: -Інфляційних втрат за послугу з централізованого опалення 15082,12 грн; -3-х відсотків річних становить 7123,56 грн; Сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача, становить 2102,00 грн У разі задоволення заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості за послуги, які відповідач мав сплатити до 16.10.2017 року, позивач надав розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з листопада 2017 року по жовтень 2021 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі Договору про бронювання квартири для передачі у власність, серія та номер: 2309/ВА-354, від 16.04.2014, укладений між ТОВ ТМО «ЛІКО-ХОЛДІНГ» та [PERSON] , додаткового договору до Договору № 2309/ВА-354 про бронювання квартири у власність, серія 1 від 26.09.2016 року, а також Акт прийому - передачі квартири [ADDRESS] від 28.09.2016 року; право власності на об`єкт житлової нерухомості було зареєстровано 21.10.2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 71457208 (а.с. 6) та споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які постачає позивач. 17 липня 2020 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № 19/14/354 (а.с. 7-8), відповідно до умов якого: - виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором (п.1 договору); - тарифи на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води встановлюються уповноваженим державним органом - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до чинного законодавства України та вважаються узгодженими сторонами з дня набрання чинності відповідної постанови уповноваженого державного органу без внесення змін до цього договору (п. 5 договору); - плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджениими постановою КМУ №630 від 21.07.05 (п.7 договору); - розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.11 договору); - цей договір укладається на один рік та набирає чинності з дня укладення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п.31 договору). Однак в супереч вказаному договору, відповідач не належно виконує свої зобов`язання по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п. 30 Правил споживач зобов`язаний зокрема оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з правовою позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Підведення централізованого опалення до точки розподілу, свідчить про виконання послуг постачальником. При самовільному відключенні від центрального теплопостачання, споживач не звільняється від оплати центрального тепло постання в повному розмірі. Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останнього з приводу відмови від отримання таких послуг. З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з несплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги із централізованого опалення за період із жовтня 2016 року по жовтень 2021 року в сумі 79 392,74 грн, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 45-46). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, згідно з зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При цьому, відсутність укладеного між сторонами Договору в період утворення заборгованості не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати за спожиті комунальні послуги. Відповідач просив застосувати до вимог позивача положення ст.267 ЦК України та відмовити у задоволенні позовних вимог за період до 15 жовтня 2017 р. в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. За змістом норми частини 1 статті 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 у справі № 6-152цс14). Згідно з частин 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відтак, суд застосовує позовну давність та із зазначених підстав відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2017 року включно. Так стягненню з [PERSON] з урахуванням застосованих судом строків позовної давності підлягає заборгованість за надані послуги у розмірі 63 506,74 грн (79 392,74 грн - 15 885,99 грн). У зв`язку з поданням відповідачем заяви про застосування позовної давності, позивач надав суду розрахунок інфляційний втрат та 3% річних № 19/14-354Т від 23.10.2021 за період з листопада 2017 року по жовтень 2021 року річних відповідно до якого: сума нарахованих інфляційних втрат становить 9006,20 грн, сума нарахованих 3% річних становить 4750,85 грн (а.с. 40-41). З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial