Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

24.11.2021 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь для утримання їхньої спільної дочки [PERSON] , [INFO] , - до 1 / 4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням інфляції, - починаючи з 24.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач, будучи батьком дитини, сплачує аліменти за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2017р. в розмірі 500грн. на місяць щомісячно, але яких недостатньо для утримання дитини в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, - оскільки це ставить її, позивача і дитину у скрутне матеріальне становище, а добровільно відповідач додаткових коштів не надає, - тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою за адресою його реєстрації та через оголошення на веб-сайті судової влади, про що в матеріалах справи є відповідні докази, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вищевикладеного - суду не надав, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно, що відповідатиме строкам розгляду справи та інтересам дитини. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - з відомостей, наданих позивачем, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського суду від 01.10.2015 року був розірваний; - від цього шлюбу [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , що було видане 30.08.2012року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одеса одеського міського управління юстиції, актовий запис №7515, а.с.9) згідно якого відповідач є батьком дитини (а.с.9); - рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2017р. (справа №497/170/17), на користь позивача були стягнуті аліменти з відповідача в розмірі 500грн. для утримання дочки - щомісячно (а.с.10-11); - згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 27.10.2021р. за №2429, дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , - проживає разом з позивачем [PERSON] та її батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с.12); - також, згідно довідки від 28.10.2021р.за №216 директора Кубейського з-акладу загальної середньої освіти, дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 4-Б класі Кубейського ЗЗСО Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області ( а.с.13); - також згідно довідки №18 від 28.10.2021р. КЗПСО "Мистецька школа Кубейської сільської ради" Болградського району, дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у цьому закладі з класу фортепіано та художньої школи (а.с.14); Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018). Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства - для утримання неповнолітної дитини, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення ею повноліття. Відповідно з вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved