Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Представника позивача звернувся в суд з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №18766, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Сидорук Л.В. На підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження №66644463 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН-ФІНАНС» заборгованості у розмірі 11 310,00 гривень. З її пенсії проводиться відрахування в рахунок погашення боргу. Позивач є пенсіонером, досягла 85-річного віку, будь-якої комп`ютерної техніки, за допомогою якої остання мала б доступ до мережі Інтернет, або ж смартфон з відповідними функціями, остання не має, а тому не мала будь-якої можливості укласти кредитний договір в електронному вигляді. Докази про перерахування їй кредитних коштів відсутні. Представник позивача вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений без достатніх правових підстав та з порушенням порядку його вчинення, оскільки кредитний договір нотаріально не посвідчений та позивачем не підписувався, сума боргу не є безспірною, відсутні докази отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №18766 від 12.03.2021, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Від відповідача відзив на позов не надійшов, про причини неявки свого представника не повідомили. Треті особи у справі пояснень не надали. Від приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшов лист про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Головкіна Я.В. та представник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про причини неявки не повідомили. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 14.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувані докази у справі. Ухвалою суду від 14.01.2022 задоволено клопотання представника позивача про забезпечення даного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що оскаржується. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народилась [INFO] (а.с.25). 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18766 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке в свою чергу є правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») заборгованості за кредитним договором №617852589 від 18.10.2019. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року в розмірі 10 110,00 грн., з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн., загальна сума до стягнення склала 11 310,00 грн (а.с.55). Як видно яз копії договору № 617852589 від 18.09.2019, він укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , відповідно до якого остання отримала кредит на суму 3000 грн., строком на 30 днів, із сплатою відсотків в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з перетворенням електронними засобами у візуальну форму та підписаний позичальником електронним підписом (а.с.50-51). На підставі заяви ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» про примусове виконання рішення стосовно боржника [PERSON] (а.с.56), 30 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження ВП №66644463 з примусового виконання виконавчого напису №18766 від 12.03.2021 (а.с.30). 10.09.2021 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.29). 18.02.2022 електронною поштою, а 02.03.2022 через поштове відділення надійшли копії документів від відповідача в порядку виконання вимог ухвали про витребування доказів. З поданих доказів встановлено, що договір №617852589 від 18.10.2019, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і [PERSON] не був нотаріально посвідчений. 05.08.2020 між фактором ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і клієнтом ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Реєстр боржників до даного договору не додано. Відповідно до заяви представника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», виконати ухвалу суду в частині витребування доказів та надати документи на підтвердження перерахування коштів позичальнику в сумі 3000 грн. не мають можливості, у зв`язку з тим, що Товариством не отримано таке платіжне доручення. Витребувані у третьої особи - приватного нотаріуса Головкіної Я.В. докази суду не надані. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн-Фінанс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та його невиконання, або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Доказів про отримання позивачем кредитних коштів суду не надано. Таким чином наявність заборгованості позивача жодним документом не підтверджено. Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача. Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику належним чином направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень. Надані відповідачем вимога про усунення порушень виконання зобов`язань від 27.02.2021, список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №17990-1-852-719, відповідно до якого боржнику направлено лист за номером відправлення 0600203783520, суд не може прийняти як належні докази, оскільки відповідно до трекінгу поштових відправлень Укрпошти, лист з таким номером не зареєстрований у системі (а.с.53). Отже не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом. Окрім того, повідомлення про перехід до відповідача права вимоги за договором №617852589 від 18.10.2019 позивач не отримувала. Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №63 від 28.01.2020, про який зазначено в оскаржуваному виконавчому написі та на підставі якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором, укладеним з [PERSON] - суду не надано. Реєстри боржників по договорам відступлення прав вимоги №63 від 28.01.2020 та №05/0820-01 від 05.08.2020 суду не надані. Отже докази, які були підставою вчинення виконавчого напису №18766 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11 310,18 гривень - відсутні. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. У висновку, викладеному в постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень, було встановлено, що заборгованість є безспірною та встановлено отримання стягувачем права вимоги до боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже твердження представника позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність документів, які б підтвердили зворотнє та відсутність спростування цього твердження відповідачем. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 14.01.2022 року шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 992,40 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн, а всього 1488,60 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним. Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем були надані суду: копія ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копія договору про надання правової допомоги від 26.10.2021 та додаткової угоди від 26.10.2021 до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди про вартість правової допомоги в розмірі 3000 грн.; копія акту приймання-передачі наданих послуг від 06.01.2022, яким підтверджується оплата позивачем наданих правничий послуг. Оскільки правова допомога позивачу фактично була надана (складення та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів, направлення відповідних адвокатських запитів), відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved