Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, посилаючись на ті обставини, що він та відповідач успадкували після смерті їх батька [PERSON] по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями під номером [ADDRESS] . Після смерті батька в будинку ніхто не проживав та не проживає. Періодично будинок використовувався відповідачем та [PERSON] для відпочинку в літній період. Проте, після падіння на нього 18 грудня 2017 року дерева, він став непридатним для проживання навіть влітку. Відповідач про факт пошкодження будинку його не повідомив, свій обов?язок щодо утримання будинку не виконував. Будинок перебував в аварійному стані. Він власними силами усував наслідки падіння дерева, самостійно несе витрати по сплаті земельного податку. Відповідача було повідомлено про стан будинку та необхідність його ремонту. Також було проведено оцінку житлового будинку та зроблено відповідачу пропозицію щодо продажу його частки. Відповіді на вказану пропозицію відповідач не надав. Вважає, що бездіяльність відповідача завдає шкоди спільному майну в цілому та безпосередньо його частці будинку. На його думку, відповідач своїми діями відмовився від права власності на належну йому Ѕ частку у спільному майні, яке складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] . Між ним та відповідачем склалися неприязні відносини, виникають конфліктні ситуації, спільне користування будинком є неможливим. За технічними показниками Ѕ частина житлового будинку не є відокремленою, не має окремого входу і не може бути виділена в натурі. Крім того Ѕ частина земельної ділянки є Ѕ частиною садиби та має відчужуватися разом з Ѕ частиною будинку, а тому, на його думку, належне йому та відповідачу нерухоме майно є неподільною річчю. Зазначив, що припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім?ї, оскільки він не одружений, не має дітей, постійно проживає в окремій кімнаті трикімнатної квартири [ADDRESS] . Просив припинити право власності відповідача на Ѕ частку спільного майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться за адресою: будинок [ADDRESS] , з виплатою відповідачу вартості його частки в праві власності на житловий будинок в розмірі 8245, 00 грн. та 26690 грн. вартості його частки в праві власності на земельну ділянку, а також визнати право власності на вказані частки за ним, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 6600 грн. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи 14 травня 2021 року ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 16 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не з?явився, надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. В поданій до суду заяві від 1 листопада 2021 року позовні вимоги визнав повністю, проти припинення права власності в рахунок отримання грошової компенсації на належні йому Ѕ частки в спільному майні, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером 3222981504:04:202:0031, що знаходяться за адресою: будинок [ADDRESS] , не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору- Грушівської сільської ради в судове засідання не з?явився, від голови комісії з припинення Чорненької К.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника Грушівської сільської ради за наявними в матеріалах справи документами. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а тому, за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Сторони [PERSON] та [PERSON] є співвласниками(по Ѕ частці кожен) житлового будинку з надвірними будівлями під номером [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок вони успадкували після смерті [INFO] батька [PERSON] . Житловий будинок складається з веранди, площею 4,2 кв. м, кухні площею 9,1 кв. м, однієї житлової кімнати площею 12,4 кв. м. Загальна площа спірного житлового будинку 25,7 кв. м, житлова - 12,4 кв. м. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих П?ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28 грудня 2006 року № 2-3066 та № 2-3069 (а.с. 9, 12), Витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтв про право на спадщину № 7917820 та № 7917860 від 28 грудня 2006 року (а.с. 10,13), витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13164140 та 13164238, виданих 10 січня 2007 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 11,14), технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ПП Агенство земельного кадастру та оцінки «Гео Світ» (а.с. 93-95). Крім того, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 689359, виданого Грушівською сільською радою 15 січня 2009 року, сторонам належить земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222981504:04:202:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 15). Між сторонами склалися неприязні відносини, виникають конфліктні ситуації, що підтверджується даними повідомлення ГУП ГУ НП у місті Києві № Б-48-зі/125/49-2018 від 2 серпня 2018 року (а.с. 16-18). Належний сторонам житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка перебувають у занедбаному стані. Через погодні умови (снігопад в лютому 2018 року) будинок зазнав пошкодження. Зокрема, внаслідок падіння на нього дерева був пошкоджений дах та лінія електропередач, будинок перебуває в аварійному стані, не придатний для використання за призначенням, потребує ремонту. Ці обставини підтверджуються даними актів обстеження, складених 19 липня 2018 року представниками Грушівської сільської ради в присутності жителів села Ходорів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 19,20). Позивач [PERSON] власним коштом усунув наслідки падіння дерева на будинок шляхом ремонту покрівлі в місці падіння. Проте через щілини, що утворилися через похилені фронтони, потрапляє дощова вода, через що стеля, що підбита ДСП, деформувалася та вражена грибком, частково осипалася штукатурка. За висновком комісії будинок потребує капітального ремонту покрівлі та елементів інтер?єру. Вказане підтверджується даними акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] , складеного представниками Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області в присутності свідків (а.с. 25). 25 листопада 2018 року позивачем [PERSON] направлено відповідачу [PERSON] пропозицію щодо продажу належної йому Ѕ часки у спільному майні, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки за адресою будинок [ADDRESS] . Пропозиція за ціною 8245,00 грн. за частку в житловому будинку та 26690,00 грн. - за часку земельної ділянки. Про отримання вказаної пропозиції відповідачем свідчить його підпис на її звороті (а.с. 21). Позивачем на рахунок Грушівської сільської ради сплачуються податкові платежі, що підтверджено квитанціями від 22 червня 2020 року (а.с. 22). За даними висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об?єкта нерухомого майна № 251-01, складеного 31 серпня 2018 року ПП «Агентство земельного кадастру та оцінки «Гео Світ», за технічними показниками Ѕ частина об?єкта житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,2500 га, не є відокремленою, не має окремого виходу і не може бути виділена в натурі. Житлова площа будинку становить 12,4 кв. м, при нормі житлової площі на одну особу 13,65 кв. м (а.с. 23). Оціночна вартість житлового будинку загальною площею 25,70 кв. м, житловою площею 12,40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , становить 16 490,00 грн., оціночна вартість Ѕ частки житлового будинку становить 8245,00 грн. Оціночна вартість земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222981504:04:202:0031, становить 53380,00 грн., оціночна вартість Ѕ частки вказаної земельної ділянки становить - 26690,00 грн. Вказані обставини підтверджуються даними звіту про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складених 4 жовтня 2018 року суб?єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (а.с. 64-77, 78-98). 15 липня 2021 року позивачем внесено на депозитний рахунок Миронівського районного суду Київської області кошти в розмірі 8245,00 грн. ринкової вартості Ѕ частини житлового будинку та в розмірі 26690,00 грн. ринкової вартості Ѕ частини земельної ділянки. Вказана обставина підтверджується даними платіжних доручень № 6231519969 та № 6231545347 від 15 липня 2021 року (а.с.130, 130 зв). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об?єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Вказана норма визначає об?єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов?язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб?єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов?язків власник зобов?язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов?язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов?язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов?язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім?ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що частка відповідача не може бути виділена в натурі з дотриманням державних будівельних норм щодо наявності необхідних приміщень та їх мінімальної площі. Так, згідно пункту 5.18 ДБН В.2.2-15-2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки», які набули чинності з 01 грудня 2019 року, площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 14 кв. м, в інших квартирах - не менше 16 кв. м, мінімальна площа спальні на одну особу - 8 кв. м, на дві особи - 10 кв. м. Мінімальна площа кухні 8 кв. м, в однокімнатній квартирі допускається зменшувати площу кухні до 5 кв. м. Допускається в квартирах влаштування кухні - ніші, а також об?єднання кухні із загальною кімнатою (вітальнею) за умови їх обладнання електроплитою та примусовою витяжною вентиляцією. Встановлено нижню і верхню межу площі для однокімнатних квартир 28 - 40 кв. м відповідно. Пунктом 4.2. зазначених ДБН В.2.2-15-2019 передбачено, що житлові будинки після реконструкції або капітального ремонту повинні відповідати призначенню і основним вимогам до них. Основними вимогами, яким повинні відповідати такі будинки протягом усього періоду експлуатації, є забезпечення: - міцності, стійкості і надійності будинку з урахуванням впливу різних факторів, характерних для конкретних районів і регіонів; - необхідного рівня комфортності проживання, благоустрою і санітарного стану будинку і прибудинкових територій; - нормативних показників теплозахисту і енергозбереження; - пожежної безпеки; - нормативного шумозахисту; - нормативної інсоляції будинку та оточуючої забудови. Частиною 2 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі. На підставі статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи визнання відповідачем позову суд враховує, що відповідач не обмежений в розпорядженні своєю часткою у спільній частковій власності на власний розсуд, погодився на грошову компенсацію вказаної частки в розмірі, який запропонував позивач, таке визнання не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення права відповідача, як співвласника, на частку у спільній власності, у розумінні статті 365 ЦК України. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також те, що зібраними у справі доказами підтверджується перебування спірного житлового будинку в аварійному стані, відсутність технічної можливості поділу спірного домоволодіння в натурі, визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в тому числі особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, а також учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Позивач [PERSON] , відповідно до даних посвідчення серії [NUMBER] від 7 липня 2015 року, є учасником бойових дій. Відповідач [PERSON] , відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0981989 від 12 лютого 2019 року, є інвалідом другої групи. Таким чином, судовий збір у цій справі має компенсуватися за рахунок держави. Також позивачем [PERSON] були понесені витрати, пов?язані з виготовленням звітів про проведення ФОП [PERSON] експертної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 3300,00 грн. та оцінки майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у розмірі 3300,00 грн. Вказані витрати пов?язані з розглядом справи та підтверджені квитанціями до прибуткового касового ордеру від 5 жовтня 2018 року (а.с. 24). За правилами частини 2 та частини 3 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому за правилом частин 2 та 3 статті 141 ЦПК України, судові витрати у розмірі 6600,00 грн., понесені позивачем в зв?язку з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved