Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Представник Мєшнік К. І. в інтересах АТ «Універсал Банк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 116470,81 грн. за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.01.2018 та сплачений судовий збір. Зокрема просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість станом на 22.12.2020, а саме: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 42080,15 грн; - заборгованість за пенею та комісією 74390,66 грн.. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.01.2018, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 116470,81 грн. Позивач у позовній заяві не заперечував проти розгляду справи без його представника. Ухвалою суду від 01.11.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. 31.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив в задоволені позову відмовити. Заперечення обґрунтовані тим, що у своєму позові, позивач зазначає що відповідачеві був наданих кредитний ліміт у розмір 20000,00 грн., а заявлена до стягнення сума за тілом кредиту (кредитний ліміт) 42080,15 гривень, що саме собі унеможливлює чітко визначити саме суму заборгованості за тілом кредиту (кредитного ліміту), а отже і нарахування пені та штрафів на тіло кредиту (кредитного ліміту). Довідок про те, що кредитний ліміт змінювався, позивачем не надано. 10.02.2022 до суду надійшли письмові пояснення, у яких Банк наполіг на повному задоволенні позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2018 [PERSON] звернувся в банк з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2018 позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні і встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку відповідно до Договору. [PERSON] також своїм електронним підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. До кредитного договору Банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умови обслуговування фізичної особи в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Згідно зі статутом від 05.11.2020, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК». Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» вбачається, що станом на 22.12.2020 заборгованість складає 116470,81 грн., з яких - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 42080,15 грн; - заборгованість за пенею та комісією 74390,66 грн.. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка наведена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Укладений між сторонами кредитний договір від 31.01.2018 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентна ставка не зазначена. Дана заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Таким чином, суд вважає, що «Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів», «Тарифи», «Таблиця обчислення вартості кредиту» та «Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.01.2018 шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак, враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією у розмірі 74390,66 грн. відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 42080,15 грн суд виходить з такого. Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 09.02.2022 [PERSON] встановлювались наступні кредитні ліміти: 29.01.2018 - на суму 15000,00 грн; 04.02.2018 - на суму 20000,00 грн. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом тіло кредиту - це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо. Так само, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» затверджено стандартизовану форму паспорта споживчого кредиту, у якому відображено, що загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складається з тіла кредиту, відсотків, комісії та інших платежів. Згідно з даними наданих Банком довідки та виписки по рахунку відповідачу установлено кредитний ліміт з 04.02.2018 у розмірі 20000,00 грн. З огляду на викладене, максимальна сума, яку позичальник міг фактично отримати (використати) за рахунок коштів Банку не могла перевищувати 20000,0 грн. Вказане, своєю чергою, доводить необґрунтованість доводів Банку про те, що заборгованість відповідача саме за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 42080,15 грн, оскільки останній навіть теоретично не міг використати (отримати) коштів на суму більше, ніж кредитний ліміт, тобто 20000,0 грн. Як установлено, до вичерпання кредитної лінії (кредиту, кредитного ліміту) його сума формувалась за рахунок не лише фактично використаних позичальником коштів, а й за рахунок списання щомісячного платежу (відсотків, штрафів тощо). Після вичерпання установленого кредитного ліміту у розмірі 20000,0 грн Банк в односторонньому порядку після 13.03.2018 почав збільшувати розмір кредитної лінії (кредит, кредитний ліміт) без повідомлення про це позичальника. Своєю чергою [PERSON] шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки після встановлення або зміни ліміту не підтверджував факт згоди з встановленням (збільшення) ліміту. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості саме за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 42080,15 грн. При цьому, з огляду на згоду відповідача шляхом здійснення розрахунків карткою після встановлення кредитного ліміту у розмірі 20000,0 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині, тобто стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 20000,0 грн. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача непогашеного тіла кредиту у розмірі 20000 грн.. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 17,17 % позову (20000 грн. : 116470,81 грн. х 100%), а сплачено 2270 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 389,75 грн. судових витрат (17,17 % х 2270 грн. : 100%).

Outcome: partial