Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , треті особа: Служба у справах дітей Тернопільської міської ради про зобов`язання не чинити перешкод у спілкування батька з дітьми та визначення способу участі батька у вихованні дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 лютого 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розірвано шлюб між сторонами. У шлюбі в них народилося 2 дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання у шлюбі сім'я сторін проживала за адресою: [ADDRESS] . Старша донька [PERSON] навчалася у спеціалізованій школі І ступеня - гімназії №167 з поглибленим вивченням німецької мови у м. Києві, а молодша донька [PERSON] відвідувала в м. Києві дитячий садочок № 297. [PERSON] з дітьми до кінця грудня 2020 року проживала у м. Києві. Стосунки сторін суттєво погіршилися. В червні 2020 року позивач був змушений переїхати на орендовану квартиру у цьому ж житловому комплексі на відстані приблизно 100 метрів від квартири, де залишилася проживати відповідачка з дітьми. Саме в умовах орендованої квартири він отримав змогу спокійно спілкуватися з дітьми та якісно проводити з ними час. Щодня до 16 грудня 2020 року [PERSON] бачився та спілкувався з дітьми: зранку завозив до школи та в дитячий садок, забирав їх після занять в школі та дитячому садку. Тричі в тиждень він відвозив старшу доньку [PERSON] на заняття кікбоксингом. Після занять на гуртках, позивач з дітьми їхали до нього на орендовану квартиру, вечеряли, готували домашні завдання, вчили з старшою донькою німецьку мову. З молодшою донькою він займався підготовкою до школи. Щовечора, із врахуванням розпорядку дня дітей, позивач відводив їх до матері. В кінці грудня 2020 року відповідачка переїхала з м. Києва до м. Тернополя разом із спільними дітьми сторін. Про намір переїзду з дітьми до м. Тернополя [PERSON] позивача не попередила. З того часу [PERSON] позбавлений можливості спілкуватися з дітьми в тому обсязі, як вони спілкувалися раніше, проживаючи у м. Києві. На зимові канікули, зокрема на Новий рік та період карантину (до 25 січня 2021 року), відповідач забрала дітей та поїхала разом з ними на постійне проживання в м. Тернопіль. За час їх перебування в Тернополі позивач приїздив до дітей, привозив їм плаття, одяг, спортивні костюми, шкільні речі, подарунки, вони проводили разом час. Станом на дату подання даного позову діти проживали з матір`ю у м. Тернополі. У зв`язку з переїздом до м. Тернополя позивач спілкується з дітьми по телефону та через відеозв`язок. Для того, щоб побачити дітей, він приїжджає з м. Києва в м. Тернопіль, а оскільки у Тернополі у нього немає власного житла, він проживає в готелі та оплачує вартість такого проживання. Враховуючи власний графік та графік занять дітей, в основному він змушений спілкуватися з дітьми лише на вихідних. Ще під час перебування у м. Києві в жовтні 2020 року позивач з дітьми планували поїхати на тиждень осінніх канікул на відпочинок в Єгипет з метою оздоровлення доньок. Проте відповідачка не відпустила доньок з ним. Не зважаючи на домовленість сторін, що діти проводять половину канікул з кожним із батьків, на зимові канікули ситуація не змінилася. На початку грудня доньки [PERSON] та [PERSON] написали, як би вони хотіли провести зимові канікули. Проте мати не відпустила доньок з батьком до Києва і дітки провели час канікул, сидячи вдома в квартирі. На весняні канікули ситуація була аналогічною - [PERSON] знову просив відповідачку відпустити дітей з ним для відпочинку в Єгипет, для зміни обстановки, оздоровлення, проте [PERSON] не відпустила дітей. Маючи намір поїхати з дітьми за кордон на період канікул, позивач направляв відповідачці повідомлення у Viber з проханням надати у нотаріуса дозвіл на виїзд дітей разом з ним. Проте [PERSON] проігнорувала таке прохання та не прийшла в обумовлений час для дачі дозволу. 21 квітня 2021 року він направляв лист відповідачці з проханням відпустити дітей з ним до м. Києва на Великодні свята (оскільки на Різдво діти були з мамою), проте [PERSON] відмовила у тому, щоб позивач забирав дітей до себе. [PERSON] вказує, що він, як батько, здатен самостійно здійснювати догляд за своїми дітьми. Їх перебувння у нього вдома (на орендованій квартирі) не буде стресом для дітей, оскільки вони кожного дня там перебували, проживаючи в м. Києві. Для дітей там передбачено всі житлово-побутові умови: наявні місця для відпочинку, занять, місця для сну, побутова техніка, санітарно-гігієнічні засоби в потрібній кількості. Позивач усвідомлює, що діти мають свій навчальний графік, відвідують школу, садок. Відтак, протягом навчального періоду він приїжджає до дітей на вихідні. Проте у канікулярний період хотів би забирати дітей до м. Києва і проводити з ними час за місцем свого проживання. Окрім цього позивач покликається, що він має намір придбати дітям абонементи на відвідування басейну в м. Києві; забезпечити старшій доньці заняття з репетитором німецької мови; відвезти дітей на море для оздоровлення у літній період. Зважаючи на те, що матір дітей не відпускає їх для спільного проведення часу з батьком за його місцем проживання, вони не можуть дійти домовленості щодо виконання ним обов`язків по вихованню дітей, участі у їх вихованні. Позивач вважає, що такими діями відповідача порушуються його права та права дітей на особисте спілкування з батьком. 06 березня 2021 року та 21 березня 2021 року [PERSON] з дітьми відвідував практичного психолога [PERSON] з метою визначення емоційного стану та рівня психологічного комфорту. Згідно виданих останньою результатів психологічної діагностики, на даний час діти перебувають у стані очікування та «замороженні» власних емоції. Вони переживають достатньо травматичний період без прийняття дійсності. Попереду їх чекають різні стадії по проходженню цього травматичного досвіду, тому максимальна підтримка та допомога, у різних її позитивних проявах, найближчими дорослими - батьками, вкрай необхідна. Присутність батька у цих процесах забезпечить мінімізацію цих негативних емоції в майбутньому, піднімуть відчуття значущості, а тому може стати запорукою успішної реалізації у всіх сферах життя дівчат. Зважаючи на вищевказані результати психологічної діагностики, діти потребують уваги від обох батьків. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, які перешкоджали б нормальному розвитку дітей, або обумовлювали його побачення у присутності інших осіб, немає. З огляду на зазначене, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з доньками [PERSON] та [PERSON] ; визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні доньок: особисті побачення з дітьми без присутності матері за місцем проживання батька чи місцем перебування, в інших загальнодоступних місцях у вихідні дні, з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі 2 рази на місяць (1, 3 субота та неділя місяця); особисті побачення з дітьми без присутності матері у дні їх народжень, тобто [INFO] та [INFO], в день народження батька, тобто [INFO] (у непарні роки); спільний відпочинок та проведення часу без присутності матері під час літніх канікул протягом 70 календарних днів за місцем проживання (перебування) батька; спільний відпочинок та проведення часу під час зимових канікул без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька; спільне проведення часу без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька на Новий Рік, Різдво, Великдень (у парні роки); необмежене спілкування з доньками засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування. Ухвалою судді від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Тернопільської міської ради про зобов`язання не чинити перешкод у спілкування батька з дітьми та визначення способу участі батька у вихованні дітей. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 16 червня 2021 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, у якому позивачка просила позовні вимоги задовольнити частково у такій редакції: особисті побачення [PERSON] з дітьми (без присутності матері) у вихідні дні з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі 2 рази на місяць (1, 3 субота та неділя місяця), за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; особисті побачення з дітьми без присутності матері в день його народження тобто [INFO], а також особисті побачення з дітьми в їх дні народження, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; спільний відпочинок та проведення часу без присутності матері під час літніх канікул протягом 25 календарних днів, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; спільний відпочинок та проведення часу під час зимових канікул без присутності матері, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою (кожен непарний рік); спільний відпочинок та проведення часу на Новий рік, Великдень, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою (кожен непарний рік); необмежене спілкування з дітьми всіма можливими засобами зв`язку. [PERSON] окликалася на те, що після її переїзду з дітьми з м. Києва до м. Тернополя спілкування позивача з дітьми значно скоротилося, але на це є об`єктивні причини: на період весняних канікул у м. Києві були обмеження, пов`язані із захворюванням на коронавірус, не було можливості доїхати туди і назад, відвідувати розважальні заходи тощо. Відповідачка просила звернути увагу, що при розгляді в суді справи про стягнення аліментів, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Також вона має сумніви щодо можливості проведення відповідача із дітьми 70 календарних днів на час літніх канікул, оскільки тривалість його відпустки 45 діб. Також [PERSON] стверджує, що ніколи не чинила і не збирається чинити перешкод у спілкуванні своїх дітей з їхнім батьком, однак в межах розумного. 30 червня 2021 року суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій [PERSON] просив задоволити його позовні вимоги в повному обсязі. Окрім викладеного у позовній заяві, повідомив, що ним подано рапорт на звільнення, а тому він зможе присвятити свій час дітям, зокрема, під час їхніх канікул. Щодо запропонованого відповідачкою графіку зустрічей із доньками заперечив, зазначивши, що проводити час з дітьми в домі колишніх дружини та її батьків, де зараз проживають діти, не хоче. Ухвалою судді від 08 липня 2021 року матеріали цивільної справи №607/8949/21 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку щодо способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із дочками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою, постановленою у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 04 лютого 2022 року, без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Бабій Г. В. позов підтримали та просили задоволити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Позивач пояснював, що діти для нього дуже важливі, він спілкується з ними по телефону та в режимі відеозв`язку, намагається робити все для того, щоб доньки не відчували матеріальної скрути, забезпечує їх усім необхідним. Представник відповідача, адвокат Багрій Б. Є. у судовому засіданні висловив позицію відповідачки [PERSON] , яка визнає заявлені до неї позовні вимоги, однак з врахуванням змісту висновку органу опіки та піклування, час перебування дітей на канікулах необхідно поділити між батьками порівну. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив справу розглядати без його присутності за наявними матеріалами у справі. Висновок органу опіки та піклування повністю підтримує. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/18943/20 від 16 лютого 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі в сторін народилися діти: згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON] ; згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/18952/20 від 09 березня 2021 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно договору оренди від 20 червня 2020 року [PERSON] орендує у [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] , орендна плата 13 500 грн. 22 березня 2021 року [PERSON] надсилав [PERSON] пропозицію з`явитися до нотаріуса для надання дозволу на виїзд з дітьми за кордон. 21 квітня 2021 року позивач звертався до відповідачки із повідомлення, у якому просив погодити перебування дітей з ним у м. Києві з 30 квітня до 04 травня 2021 року. На вказане повідомлення [PERSON] 28 квітня 2021 року надала відповідь про те, що не може відпустити дітей в Київ, разом з тим не заперечила щодо спілкування [PERSON] з доньками. 12 травня 2021 року [PERSON] повторно надіслав [PERSON] пропозицію з`явитися до нотаріуса для надання дозволу на виїзд з дітьми за кордон. Як вбачається із результатів психологічної діагностики № 2-а від 21 квітня 2021 року, проведеної практичним психологом [PERSON] (загальні висновки), на даний час діти перебувають у стані очікування та «замороженні» власних емоцій. Вони переживають достатньо травматичний період без прийняття дійсності. Попереду їх чекає різні стадії по проходженню цього травматичного досвіду, тому максимальна підтримка та допомога, у різних її позитивних проявах, найближчими дорослими - батьками, вкрай необхідна. Присутність батька у цих процесах забезпечить мінімалізацію цих негативних емоцій в майбутньому, може стати запорукою успішної реалізації у всіх сферах життя дівчат. 24 червня 2021 року [PERSON] , уповноважила [PERSON] експлуатувати, транспортувати та розпоряджатися належним їй автомобілем Volkswagen Passat, р.н. [NUMBER] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 872 від 29 вересня 2021 року затверджено висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановлення способу участі у їх вихованні. Згідно вказаного рішення орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити спосіб участі батькові [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в такі дні, а саме: І-ІІІ субота та неділя місяця, починаючи з п`ятниці 16.00 год. до неділі 17.00 год.; побачення з дітьми у дні їх народження [INFO] та [INFO], день народження батька [INFO] (у непарні роки); половина канікул з батьком, половина з матір`ю; спільне проведення часу з батьком на Новий Рік, Різдво, Великдень (у парні роки); побачення мають відбуватись без присутності матері дітей, територія побачень за бажанням дітей. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит Багрія Б. Є. , наданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» № 880 від 08 жовтня 2021 року, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що проживають по [ADDRESS] перебувають на обліку в педіатричному відділенні № 2 КНП «ТМДКЛ», укладено декларацію з лікарем-педіатром [PERSON] . Проведено психологічне обстеження дітей психологом КНП «ТМДКЛ» [PERSON] за письмовою згодою матері [PERSON] . В процесі психологічного обстеження [PERSON] спостерігається задоволеність базових потреб, легко встановлює контакт з дорослими, відкрита в спілкуванні. Психологічних проблем не виявлено. Психологічний стан [PERSON] відповідає нормі. В процесі психологічного обстеження [PERSON] спостерігається задоволеність базових потреб, емоційний стан дівчинки стабільно позитивний. Під час психологічного діагностування психологічних проблем не виявлено. Психологічний стан [PERSON] відповідає нормі. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню(стаття 157 СК України). За змістом ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 СК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 758/5545/18 від 29 липня 2021 року вказав, що системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] . Водночас батько [PERSON] через ці обставини не може бути позбавлений спілкування з доньками. Позивач [PERSON] просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з доньками [PERSON] та [PERSON] ; визначити наступний спосіб його участі у вихованні доньок: особисті побачення з дітьми без присутності матері за місцем проживання батька чи місцем перебування, в інших загальнодоступних місцях у вихідні дні, з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі 2 рази на місяць (1, 3 субота та неділя місяця); особисті побачення з дітьми без присутності матері у дні їх народжень, тобто [INFO] та [INFO], в день народження батька, тобто [INFO] (у непарні роки); спільний відпочинок та проведення часу без присутності матері під час літніх канікул протягом 70 календарних днів за місцем проживання (перебування) батька; спільний відпочинок та проведення часу під час зимових канікул без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька; спільне проведення часу без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька на Новий Рік, Різдво, Великдень (у парні роки); необмежене спілкування з доньками засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування. Відповідачка [PERSON] не заперечила щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з доньками таким чином:особисті побачення з дітьми (без присутності матері) у вихідні дні з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі 2 рази на місяць (1, 3 субота та неділя місяця), за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; особисті побачення з дітьми без присутності матері в день його народження тобто [INFO], а також особисті побачення з дітьми в їх дні народження, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; спільний відпочинок та проведення часу без присутності матері під час літніх канікул протягом 25 календарних днів, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою; спільний відпочинок та проведення часу під час зимових канікул без присутності матері, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою (кожен непарний рік); спільний відпочинок та проведення часу на Новий рік, Великдень, за місцем проживання дітей, або за обоюдною домовленістю з відповідачкою (кожен непарний рік); необмежене спілкування з дітьми всіма можливими засобами зв`язку. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування рекомендовано встановити спосіб участі батькові [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в такі дні, а саме: І-ІІІ субота та неділя місяця, починаючи з п`ятниці 16.00 год. до неділі 17.00 год.; побачення з дітьми у дні їх народження [INFO] та [INFO], день народження батька [INFO] (у непарні роки); половина канікул з батьком, половина з матір`ю; спільне проведення часу з батьком на Новий Рік, Різдво, Великдень (у парні роки); побачення мають відбуватись без присутності матері дітей, територія побачень за бажанням дітей». Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми. З описової частини висновку органу опіки та піклування слідує, що з малолітніми [PERSON] та [PERSON] проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що діти бажають зустрічатись з батьком та проводити з ним вільний від навчання час. Частиною 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини та дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 577/3476/19, від 17 червня 2020 року у справі № 522/9916/17 та від 26 листопада 2018 року у справі № 718/337/17). При цьому, визначаючи порядок побачень дітей з батьками суди повинні враховувати, що при наявності конфлікту між батьками та неможливістю самостійно дійти згоди у вихованні дітей, доцільно проводити зустрічі без присутності того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки такі особисті конфліктні не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18). У постанові від 08 липня 2021 року у справі № 640/11833/19 Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а. Відтак, суд врахувавши вищенаведені висновки Верховного Суду, позицію сторін, висновок органу опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька [PERSON] з доньками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми доньками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , наступним чином: особисті побачення з дочками повинні відбуватися за їх бажанням, але без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для їх повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дітей, з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі 2 рази на місяць (1, 3 субота та неділя місяця); особисті побачення з дочками повинні відбуватися за їх бажанням, але без присутності матері у дні їх народжень, тобто [INFO] та [INFO], в день народження батька - [INFO] (у непарні роки). Якщо ці дні припадають на робочий день - побачення відбувається на наступний вихідний день, якщо він відмінний від вихідного дня на який попередньо призначено побачення; спільний відпочинок та проведення часу з батьком відбувається за бажанням [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без присутності матері протягом половини літніх, зимових шкільних канікул за місцем проживання (перебування) батька або місцем проживання (перебування) дітей; спільне проведення часу з батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відбувається за їх бажанням, без присутності матері за місцем проживання (перебування) батька або за місцем проживання (перебування) дітей на Новий Рік, Різдво, Великдень (у парні роки). Судом не встановлено обставин того, що позивач [PERSON] обмеженийу спілкуванні з доньками засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування, а тому в цій частині його вимоги є недоведеними. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені витрати зі сплати судового збору, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, які між собою взаємопов`язані, та складають одну позовну вимогу, сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00 грн слід повернути з Державного бюджету України (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: approved