Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 24.04.1996 державним нотаріусом Дунаєвою Ю.О., належить 14/100 частки в житловому будинку [ADDRESS] та договору дарування, який посвідчено 28.10.1996, державним нотаріусом Дунаєвою Ю.О., належить 71/400 частки в житловому будинку [ADDRESS] . У цих документах, вона зазначена як [PERSON] , її дошлюбне прізвище та ім`я - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] . Зазначає, що під час оформлення першого паспорта її ім`я було перекладено на « [PERSON] » та на таке ім`я видано паспорт. 25.07.1992 воно уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». 18.03.1997 нею було змінено прізвище на подвійне « [PERSON] », після чого вона отримана паспорт, де значилася як [PERSON] . 02.09.2005 шлюб з [PERSON] було розірвано, після чого вона змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказує, що станом на зараз вона має паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] та правовстановлюючі документи на [PERSON] . Наявність розбіжностей в імені, а саме « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », позбавляє її можливості відчужити належний їй будинок. Враховуючи викладене, заявник просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме належність їй правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене 24.04.1996 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О., номер спадкової справи № 283/95, зареєстровано в реєстрі за № 3-1801 та договору дарування від 28.10.1996 посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О., зареєстрованого в реєстрі № 3-3429. Ухвалою судді від 09.02.2022 заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали позивачем усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк. Ухвалою судді від 10.09.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. До початку розгляду справи від заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутності заявника, подану заяву підтримує та просить задовольнити. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заяви, суд установив таке. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.04). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 25.07.1992 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». У графі відомості про наречену, ім`я заявника вказано « [PERSON] » (а.с.08). 24.04.1996 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 3-1801, відповідно до якого [PERSON] успадкувала 14/100 частин житлового будинку та споруд по [ADDRESS] (а.с.06). 28.10.1996 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.О. посвідчено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] отримала в дар 71/400 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд по [ADDRESS] (а.с.05). 18.03.1997 заявник змінила прізвище на подвійне « [PERSON] », після чого вона отримана паспорт, де значиться як [PERSON] (а.с.09). 02.09.2005 шлюб з [PERSON] було розірвано, після чого заявник змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.07). Судом встановлено, що паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] та правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.04.1996 та договір дарування від 28.10.1996 на ім`я [PERSON] , містять розбіжності в імені, а саме « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що позбавляє заявника права на реалізацію належного їй майна. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] , яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 24.04.1996 та договорі дарування від 28.10.1996 є тією самою особою, яка зазначена в паспорті виданому на ім`я [PERSON] . Однак наявність розбіжності в написанні імені заявника зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved