Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заяву обґрунтувала тим, що їй на підставі договору купівлі - продажу від 01.04.1996р. належить квартира [ADDRESS] , зареєстрованого нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., згідно реєстрового № 1-978 та зареєстрованого Кременчуцьким МБТІ 03 квітня 1996 року за реєстровим № 103. При оформленні договору в ньому була допущена помилка,яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так в договорі купівлі-продажу прізвище заявника записано як « [PERSON] » та не збігається із записом прізвища в паспорті гр.України, де вказано прізвище як « [PERSON] ». Вважає, що подібні розбіжності у прізвищах виникли внаслідок неправильного перекладу власного прізвища особи з російської на українську мову при оформленні правовстановлюючих документів відповідальними працівниками відповідних органів. Внаслідок такої помилки, у заявника виникла невідповідність між документом, що посвідчую особу та правовстановлюючими документами. Тому заявник звернулась до суду з даною заявою та прохала встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу. Заявник та її представник в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині. Про час слухання справи були належним чином повідомлені. Надали заяву про слухання справи без їх участі. Вимоги викладені в заяві підтримують. \~ \~ \~ \~Заінтересована \~особа \~ -\~в судове\~засідання не\~з*явилися\~по невідомій\~суду причині.\~Про час\~ слухання\~справи були\~належним чином\~повідомлені. Надіслали заяви про слухання справи за їх відсутність. \~ \~ Дослідивши\~письмові докази,\~виходячи із\~встановлених обставин\~справи та\~відповідних їм\~ правовідносин\~,\~суд \~вважає за\~ необхідним\~ заяву\~ задовольнити з наступних підстав. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням зазначеного прізвища " [PERSON] " та « [PERSON] », попри розбіжності у документах, є ідентичними. Зазначені розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На основі вище вказаних документів є достатні підстави вважати, що « [PERSON] » і « [PERSON] », є одними й тими самими особами. Внаслідок такої помилкової зміни прізвищ, на даний час виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, які були видані на їх ім`я, що обмежує заявника у вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час, факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів . Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved