Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначив, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2013 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 09.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття. 17.09.2020 Димитровським міським судом Донецької області видано судовий наказ № 2-н/226/319/2020 ЄУН 226/2182/20, за яким з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 11.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні з нього утримуються аліменти у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), а на його існування залишається Ѕ частина, якої йому не вистачає на проживання. На цей час він не працює офіційно. За аліментами у нього утворилась заборгованість, яку він змушений виплачувати поряд з виплатою щомісячно аліментів. Однак, обов`язок батька утримувати дитину є рівним як і матері, а тому вважає, що розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] має складати 1/3 частину його доходів, як і вказано у Законі для утримання дитини відповідного віку та стягнення аліментів на двох дітей - 1/3 його заробітку (доходу) як платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо судом буде зменшено розмір аліментів на утримання двох дітей з Ѕ частини на 1/3 частину, то він зможе виплачувати заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на вимоги статті 192 СК України, просив суд зменшити розмір аліментів, визначених судовим наказом Димитровського міського суду Донецької області від 17.09.2020 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з ј частини на 1/6 частину, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини та зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.10.2013 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з ј частини на 1/6 частину, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. З вимогами позивача не погодилась. Надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту непомірних витрат, які для нього складають аліментні виплати. Жодних чеків, квитанцій по сплаті комунальних послуг, договорів оренди. Не зрозуміле посилання позивача на те, що в нього змінився сімейний стан, а відтак, однієї цієї обставини, як він зазначає у позові, достатньо для зменшення аліментів. Жодних доказів на змінення його сімейного стану суду не надано. Позивач не сплачував аліменти на дітей з лютого 2019 року, виїхавши для проживання до міста Севастополь, де і проживав по серпень 2021 року. Їй достеменно відомо, що позивач мав роботу у місті Севастополі, але участі в утриманні та вихованні дітей не приймав. Їхнім життям не переймався. Дізнавшись, що позивач за клопотанням державного виконавця оголошений у розшук, батьки позивача з грудня 2019 року почали самі сплачувати на рахунок виконавчої служби аліменти, але частково, по 2000-3000 гривень на місяць. Зрозуміло, що ця сума не перекривала вже наявну заборгованість зі сплати аліментів. Вважає, що заборгованість виникла виключно з вини позивача та його халатного відношення до своїх батьківських обов`язків. Позивач є цілком працездатною особою. Також повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів позивачем двома платежами від 19.01.2022 була погашена, що свідчить про відсутність проблем з грошима. Дії відповідача розцінює як бажання знову виїхати за межі України, працювати та жити там і заборгованість він сплатив саме для того, щоб зняти заборону на виїзд за кордон. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовне підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у періоди з 04 жовтня 2008 року до 03 грудня 2013 року та з 07 квітня 2016 року до 08 грудня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі (рішення Димитровського міського суду Донецької області про розірвання шлюбу від 22 листопада 2013 року та 06 листопада 2020 року) (арк.спр.16,20,23). Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (арк.спр.17-18). За рішенням Димитровського міського суду від 30 жовтня 2013 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку (арк.спр.22). Наказом Димитровського міського суду від 17.09.2020 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.09.2020 (арк.спр.21). виконавче провадження за вказаним наказом відкрите 25.02.2021 Мирноградським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (арк.спр.19). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сформованих за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2021 року, [PERSON] з 2 кварталу 2019 року доходів не мав (арк.спр.24). 01.11.2021, 01.12.2021, 31.12.2021 позивач [PERSON] укладав договори про надання послуг (арк.спр.61-62,64-65,68-69), за актами здачі-приймання виконаних робіт від 01.12.2021 та розрахунково-платіжних відомостях за листопад-грудень 2021 року від 20.01.2022, по яких отримував оплату виконаних робіт на 2389,20 грн, 1013,60 грн, 961,65 грн, 407,97 грн відповідно (арк.спр.63,66,70,71). У підтвердження зарахування цих коштів, позивач надав витяг з карткового рахунку, сформованого за період з 01.10.2021 по 21.01.2022 (арк.спр.72). З довідок Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 06.09.2021 станом на 01.09.2021 залишок заборгованості по аліментам [PERSON] за виконавчим провадженням № 64636940 за судовим наказом № 2-н/226/319/2020 складає 23824,50 грн, а за виконавчим провадженням № 57831150 за виконавчим листом № 2/226/1034/2013 - 24525,69 грн (арк.спр.25-27). У зв`язку зі сплатою заборгованості по аліментах, у межах виконавчого провадження № 57831150, постановою від 19.01.2022 скасовані заходи примусового виконання (арк.спр.60). З роздруківок відомостей про зарахування коштів [PERSON] за виконавчими провадженнями №№ 57831150 і 64636940 вбачається надходження коштів у зарахування аліментів: 13.07.2020 - 2985 грн, 13.08.2020 - 1990 грн, 12.10.2020 - 2985 грн, 18.03.2020 - 3980 грн, 10.09.2020 - 1990 грн, 24.06.2020 - 2985 грн, 18.05.2020 - 2985 грн, 19.12.2019 - 5970 грн, 22.02.2019 - 1769,94 грн, 27.04.2020 - 1990 грн, 19.01.2022 - 26197,25 грн, 19.01.2022 - 24402,75 грн (арк.спр.40-51). Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд згідно статті 182 СК враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Це ж зазначено і в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Тобто, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а також значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану, його зміну з часу винесення судом рішень про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сторони суду не надали. Дійсно, позивач надав суду відомості про виконувані ним роботи за відповідними договорами про надання послуг у листопаді та грудні 2021 року, але ці договори лише підтверджують виконання певних робіт позивачем, здійснення розрахунку за виконання цих робіт, але у повній мірі не відображають зайнятість позивача у вказаний період, до та після періоду, зазначеного у договорах, відсутність можливості отримання іншого доходу або відсутність іншої можливості до працевлаштування. Суд не вважає доведеним позивачем у судовому засіданні, що його матеріальний стан, порівняно із 2013 та 2016 роками, коли суд визначив розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , погіршився. Не доведено позивачем підстав для зменшення утримуваних з нього аліментів і з інших, передбачених вимогами статті 192 СК України, підстав. Доводи позивача про надання можливості сплатити заборгованість з аліментів, зменшивши їх розмір, недостатності залишку суми доходів для проживання, не є підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих судом за попередніми рішеннями. За таких умов, у задоволенні вимог позивача [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed