Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

14 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів йому. Відповідач, який також є сином померлого, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 30), 17 березня 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 58). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 34), подав до суду письмову заяву від 17 березня 2022 року, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 60). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 11) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 6 за 2020 рік Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 21). Крім того, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а. с. 22, 23-24). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 25). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», прибудова «а», загальною площею 78.5 кв. м, житловою площею 43.1 кв. м, погріб «Б-1», гараж «В-1», хлів «Г-1», гараж «Д-1», огорожа «1, 2», колодязь «3» (а. с. 17-19). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] 28 січня 2002 року склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів синові [PERSON] (а. с. 13). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 14), постійно проживав із батьком на день його смерті, 16 січня 2018 року подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього (а. с. 12, 36 на звороті). Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 42). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 28 січня 2002 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 40). З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за заповітом, який в контексті положень статей 1268, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 01 лютого 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 10/2018 до майна померлого [PERSON] (а. с. 36-57), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видано позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496.20 гривень; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 496.20 гривень. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved