Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

28 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Радехівської РДА про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що 26 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області складено відповідний актовий запис № 11. В результаті укладення шлюбу позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Крім того, 02 вересня 2019 року головою Радехівської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 237 "Про визначення місця проживання малолітньої дитини". Згідно цього розпорядження місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Підставою для прийняття цього розпорядження стали висновок служби у справах дітей райдержадміністрації від 28.08.2019 року №01-20/588 та висновок комісії з питань захисту прав дитини від 29.08.2019 року № 12. Згідно висновку служби у справах дітей райдержадміністрації від 28.08.2019 року № 01-20/588 було встановлено, що " [PERSON] , [INFO] народила дочку [PERSON] , однак не може у встановлені законодавством терміни зареєструвати останню разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , оскільки батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає та згоди для вирішення питання про місце реєстрації такої не надає. Вихованням та утриманням дитини [PERSON] займається сама." Тотожні обставини були встановлені комісією з питань захисту прав дитини та відображені у висновку від 29.08.2019 року № 12. На сьогодні відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Крім того, відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив та наміру їх здійснювати не має, навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та свідомо не бажає їх виконувати про що свідчить його позов до Радехівського районного суду Львівської області про виключення запису про батька з актового запису про народження, який є необґрунтованим та надуманим і спрямований лиш на те, щоб уникнути будь-якої участі у вихованні дитини. Просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.4-8). 19 травня 2020 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.25). 15 квітня 2021 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання представника позивача задоволено та замінено третю особу Службу у справах дітей Радехівської РДА на відділ у справах дітей Червоноградської райдержадміністрації Львівської області (а.с.34). 02 липня 2021 року позивач подала до суду заяву, в якій повідомила про зміну свого прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », в підтвердження чого, надала копію паспорта громадянина України та просила врахувати дані зміни при розгляді справи (а.с.40-41). Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не цікавиться її життям. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав та в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.87). Представник третьої особи Служби у справах дітей Червоноградської райдержадміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними матеріалами справи та при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування Червоноградської районної державної адміністрації від 29 листопада 2021 року №383/02-21 (а.с.80-81). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Радехівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 04 червня 2019 року, актовий запис № 94 (а.с.12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2021 року (а.с.94-96). З висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що Служба у справах дітей вважає проживання дитини з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.14-15). Згідно Розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №237 від 2 вересня 2019 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] , жителькою [ADDRESS] (а.с.13,16-17). Відповідно до довідки - характеристики №498 від 24.04.2020 року, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради на гр. [PERSON] , [INFO] , громадянин України, розлучена. Гр. [PERSON] проживає в [ADDRESS] , за час проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. Доброзичлива мати, приділяє багато часу власних сил для підтримки добрих стосунків у родині. Користується авторитетом серед односельчан. Приймає активну участь у громадському житті села. За характером спокійна, врівноважена, розсудлива. Із сусідами підтримує добрі взаємини. Скарги на дії [PERSON] у Стоянівську сільську рдлу не надходили (а.с.18). Як вбачається з довідки №499 від 24.04.2020 року, виданої Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] проживає при матері, знаходиться на її утриманні та зареєстрована з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №383/02-21 від 29.11.2021 року, видно, що орган опіки та піклування Червоноградської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.73-78). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь в житті своєї дитини. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Outcome: approved