Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та просила визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] ; на даний час у квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які у ній не проживають, своїх речей не зберігають, комунальні послуги не оплачують, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачу як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце, письмові відзиви на позов не подали, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, оскільки це відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України, а позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 8, 41 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1993 року, виданого згідно рішення виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів від 25.02.1986 року № 106, Договору дарування від 14 червня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Олійник В.П. за реєстровим № 4-1667, Договору дарування частки квартири від 15 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. за реєстровим № 4049, Договору дарування частини квартири від 3 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Парфєновим І.В. за реєстровим № 3948, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6-10). На даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є синами позивача [PERSON] , що підтверджується довідкою МКП «Управляюча Компанія «Господар Люкс» від 07.06.2021 року № 1123 та довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 10.01.2022 року № 922 та № 925 (а.с. 13, 19, 21). Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у цій квартирі не проживають відповідно з 2005 року та з 2008 року (тобто понад один рік), що підтверджується Актом від 28 грудня 2021 року, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачу як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь держави по 454 грн. судового збору.

Outcome: approved