Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

13 січня 2022 року позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача - АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та дружиною позивача - [PERSON] укладено кредитний договір № VOZ0GA0000000012, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США на термін до 03.08.2018 року. У цей же день між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» укладено іпотечний договір, який посвідчений 03.04.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. за реєстровим №1849. У подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 року по справі № 161/3710/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] постановлено стягнути з останньої як основного боржника за вказаним кредитом на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VOZ0GA0000000012 від 03.04.2008 року станом на 15.01.2015 року в сумі 12 046, 28 доларів США, що еквівалентно 189 969 грн. 84 коп та складається з заборгованості за кредитом - 11 005, 16 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 443, 72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4, 17 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 4, 51 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 15, 85 доларів США, штрафу (процентна складова) - 572, 88 доларів США. Також стягнуто судові витрати по справі 1899, 70 грн. судового збору. Позивач стверджує, що в кінці 2021 року (при зверненні дружини позивача у ДВС для погашення цього боргу) їй випадково стало відомо про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021 - ВП № 67311895 по спірному виконавчому напису. Ця постанова винесена на підставі виконавчого напису №590 від 06.03.2019 року, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та звернено стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на праві власності. Загальна сума стягнення по цьому виконавчому напису становить 16 155, 10 доларів США, що за курсом НБУ на 01.11.2018 року становить 454 262, 54 грн. Виконавчий напис Банком було пред`явлено до примусового виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджено постановою про відкриття виконавчого провадження № 67311895 від 29.10.2021 року. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні порушено положення ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вимоги стягувача є неправомірними, заборгованість є спірною та такою, що не відповідає розміру заборгованості позивача та основного позичальника за кредитним договором [PERSON] перед відповідачем, вказаній у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 року по справі № 161/3710/15-ц. На думку позивача, наведені ним факти свідчать про неправильність та спірність його заборгованості перед кредитором, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису не з`ясувала чи дійсно існувала така заборгованість, її справжній розмір. Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №590 від 06.03.2019 року, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь судові витрати по справі. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача - адвоката Вінцюк Ю.Б.надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленими належним чином. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимога на предмет спору на стороні позивача [PERSON] надійшли пояснення, з яких вбачається, що просить позов задовільнити, оскільки все викладене у позовній заяві відповідає дійсності. Одночасно просила розгляд справи проводити за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та дружиною позивача - [PERSON] укладено кредитний договір № VOZ0GA0000000012, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США на термін до 03.08.2018 року. У цей же день між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено іпотечний договір, який посвідчений 03.04.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. за реєстровим №1849. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 року, яке залишене в силі на підставі ухвали Апеляційного суду Волинської області від 18.09.2015 року, по справі № 161/3710/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] постановлено стягнути з останньої як основного боржника за вказаним кредитом на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VOZ0GA0000000012 від 03.04.2008 року станом на 15.01.2015 року в сумі 12 046, 28 доларів США, що еквівалентно 189 969 грн. 84 коп та складається з заборгованості за кредитом - 11 005, 16 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 443, 72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4, 17 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 4, 51 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 15, 85 доларів США, штрафу (процентна складова) - 572, 88 доларів США. 6 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №590, за яким звернено стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу [PERSON] на праві власності. Загальна сума стягнення по цьому виконавчому напису становить 16 155, 10 доларів США, що за курсом НБУ на 01.11.2018 року становить 454 262, 54 грн. Спірний виконавчий напис Банком було пред`явлено для примусового виконання до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджено постановою про відкриття виконавчого провадження № 67311895 від 29.10.2021 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість. Безспірність заборгованості боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Такого висновку прийшов Верховний суд у справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц та у постанові від 02 липня 2019 року усправі №916/3006/17. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 року (яке залишене в силі на підставі ухвали Апеляційного суду Волинської області від 18.09.2015 року) по справі № 161/3710/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] постановлено стягнути з останньої як основного боржника за вказаним кредитом на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VOZ0GA0000000012 від 03.04.2008 року станом на 15.01.2015 року в сумі 12 046, 28 доларів США, що еквівалентно 189 969 грн. 84 коп та складається з заборгованості за кредитом - 11 005, 16 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 443, 72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4, 17 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 4, 51 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 15, 85 доларів США, штрафу (процентна складова) - 572, 88 доларів США. Також стягнуто судові витрати по справі 1899, 70 грн. судового збору. А у спірному виконавчому написі сума боргу значно відрізняється від вказаної і становить в загальному 16 155, 10 доларів США, що за курсом НБУ на 01.11.2018 року становить 454 262, 54 грн. Окрім того, на дату судового розгляду цієї справи сума боргу за вказаним кредитним догвоором повністю погашена, що підтверджено заявами відповідача, поданими в ДВС у межах відповідних виконавних проваджень. Як вбачається з виконавчого напису, сума заборгованості позивача перед Банком в рахунок якої останній просить звернути стягнення на нерухоме майно є спірна, у зв`язку із тим, що згідно виконавчого напису, заборгованість позивача перед відповідачем є значно більшою, а ніж встановлено у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 року. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у цій справі в загальному розмірі 9000,00 грн. Здійснення цих витрат позивача підтверджується копіями наявних у матеріалах справи документів, а саме: копією договору про надання правової допомоги від 15.12.2021 року, копією акту від 15.12.2022 року та квитанцією до прибуткового кассового ордеру від 28.12.2022 року. Окрім того, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає також і сплачений останнім судовий збір у справі в сумі 992 гривень 40 копійок. Враховуючи все вище викладене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved