Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що наприкінці 2020 року [PERSON] заявила про те, що дитина походить не від нього, тому у нього виникли сумніви чи він є біологічним батьком дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву з проханням справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Кривоозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надіслав заяву відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог. Положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125 СК України. Згідно нормативних положень ст.ст.125, 126 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно положень ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснено в п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно виконавчим комітетом Кривоозерської сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 11 березня 2020 року батьком дитини - [PERSON] , [INFO] записаний позивач - [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви, на момент реєстрації народження дитини - [PERSON] , позивач достовірно не міг знати про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною та не виключав факт його батьківства відносно дитини. Враховуючи викладене, суд не виключає можливості оспорювання ним батьківства відповідно до вимог ст.136 СК України. Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оспорювання батьківства потребує спеціальних знань, які виходять за межі знань осіб, що беруть участь у справі та суду, що розглядає справу. Згідно даних висновку експерта №СЕ-19/115-21/14570-БД Миколаївського науково-дослідного еспертно-криміналістичного центру МВС України від 17 грудня 2021 року, за результатами проведення судово молекурярно-генетичної експертизи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , [INFO] (а.с.52-63). Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька дитини, [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження №6, складеного виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 11 березня 2020 року, оскільки доведеною є відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, та сторонами не оспорюється, що він не є біологічним батьком дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених Розділом III СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм, обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Відповідна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року по справі № 477/1165/20. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про позивача як батька дітей є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дітей, адже, за змістом положень ст.180 СК, обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Так, за правилами частини 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа №511/219/18). Зважаючи на те, що аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення вимог позивача в цій частині. Згідно приписів ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів, тому з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем, згідно квитанцій №0.0.2102936519.1, №0.0.2102941494.1 від 24 квітня 2021 року в АТ "ПРИВАТБАНК", судовий збір при зверненні до суду з позовом, докази сплати інших витрат по справі позивачем не надавалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved