Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

08.11.2021 заявник [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області заяву, в якій просить суд встановити юридичний факт про те, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви покликається на те, що народився [INFO] в м. Твері Російської Федерації. З 01.01.1986 по 01.07.1990 проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У нього був паспорт зразка 1974 року, однак при невідомих йому обставинах він його загубив. Рішення про встановлення такого юридичного факту йому необхідне для отримання паспорту громадянина України, оскільки не може в повному обсязі здійснювати свої цивільні права. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 09.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 17.01.2022 заявник [PERSON] подав до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення (в новій редакції), в якій просить суд встановити юридичний факт про те, що він постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. 18.01.2022 представник ГУ ДМС у Львівській області - І.Горбонос на електронну адресу суду подала письмові пояснення про те, що надані виконавчим комітетом Присліпської сільської ради Турківського району Львівської області є невстановленої форми, видані однією уповноваженою особою, прослідковується непослідовність та розбіжність інформації, а саме: щодо номеру будинку, імені заявника, часу, з якого зареєстрований, відповідно такі докази є недопустимими та неналежними. Згідно листа Турківської ОТГ №2364-02.17 від 23.12.2021 [PERSON] , [INFO] не є зареєстрованим у Турківській територіальній громаді. За результатами проведених перевірок [PERSON] регулярно здійснює перетин державного кордону, як особа без громадянства. З метою встановлення підстав документування заявника посвідкою на постійне проживання в Україні, ними був скерований запит до територіального органу ДМС (Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області) від 11.01.2022, де відповідь очікується. Фактично довідки, подані заявником невстановленої форми не доказують факт його постійного проживання станом на 24.08.1991, як того вимагає ЗУ "Про громадянство".З тих підстав, встановити такий факт не вбачається за можливе. 25.03.2022 представником Турківського районного відділу ГУ ДМС у Львівській області Іжик Н. подано до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що у Турківському відділі відсутні підстави розпочати процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України". Заявник [PERSON] в судове засідання не прибув, 29.03.2022 подав до суду заяву, в якій просить провести судове засідання без нього, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Турківського відділу ГУ ДМС України у Львівській області - Іжик Н.М. в судовому засіданні заяву не визнала. Надала пояснення про те, що відсутні правові підстави для вирішення питання щодо громадянства України [PERSON] за територіальною ознакою, оскільки є багато розбіжностей у наданих ним документах про його реєстрацію. Так, у довідці сільської ради зазначено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав з 01.01.1986 по 01.01.1990 в [ADDRESS] , а в погосподарській книзі зазначено, що такий вибув 01.07.1990. З трудової книжки [PERSON] видно, що він працював з 1987 по 1991 рік, і якщо вибув в 1990 році, то виникає питання, де він був цілий рік. Вважає, що заявник не підтвердив своєї реєстрації, а тому правильним було б заявнику розпочати процедуру одержання громадянства не за територіальною приналежністю, а відповідно до ст. 9 Закону України "Про громадянство", оскільки він перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України і має з нею дитину. Просить у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи Присліпської сільської ради Самбірського району Львівської області, правонаступником якої є Турківська міська рада Самбірського району Львівської області, в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що заявник [PERSON] , [INFO] є уродженцем Російської Федерації, і як особа без громадянства проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання, виданої 24.12.2014, орган, що видав 8001, підстава видачі 03/03 (а.с. 4). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Присліпської сільської ради Турківського району Львівської області від 18.04.2016 №644, [PERSON] , 1964 р.н. згідно погосподарських книг сільської ради був зареєстрований та проживав з 01.01.1986 по 01.01.1990 по [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 27.08.2021 №415, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований по [ADDRESS] та на даний час проживає по вище вказаній адресі постійно (а.с. 3). Як видно з виписки погосподарської книги за 1986 - 1990 роки , с. Присліп Турківського району Львівської області [PERSON] , 1964 р.н. вибув 01.07.1990 (а.с.6). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, яка видана старостою села Присліп Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 11.04.2016 по теперішній час - 2022 р. Відповідно до повідомлення Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 23.12.2021, який надано на лист Турківського відділу ДМСУ від 21.12.2021, згідно з відомостями Реєстру Турківської міської ради [PERSON] не зареєстрований на місце проживання у Турківській територіальній громаді (а.с. 35). Як видно з повідомлення начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ в Львівській області від 11.01.2022 на №4601.6/385-22, на службову записку повідомляють, що за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання по м. Львову та Львівській області не значиться (а.с. 38). З копії трудової книжки [NUMBER] видно, що [PERSON] , [INFO] з 23.07.1987 по 30.09.1991 працював в Турківському міжгосподарському комбікормовому заводі. Заявник просить встановити юридичний факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, що необхідно для одержання громадянства України. Відповідно до ст. 293 ч. 1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Заявник на підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року надав суду посвідку на постійне проживання, копію погосподарської книги, довідки про реєстрацію місця проживання, копію трудової книжки. В заперечення таких доказів, представник заінтересованої особи Турківського відділу ГУ ДМС України у Львівській області Іжик Н.М. вказала на на розбіжності у довідці сільської ради № 644 від 18.04.2016 про реєстрацію та проживання заявника з 01.01.1986 по 01.01.1990 по [ADDRESS] , та у погосподарській книзі, згідно з якою такий вибув 01.07.1990. Оцінюючи такі заперечення суд зазначає, що вказана довідка, як видно з її змісту, була видана саме на підставі погосподраської книги, а відтак суд приймає до уваги відомості вказані саме в погосподарській книзі, вважаючи, що при видачі довідки сільської ради мала місце технічна описка. Відтак, суд встановив, що [PERSON] з 01.01.1986 по 01.07.1990 був зареєстрований по [ADDRESS] . Також, з досліджених доказів, а саме записів у трудовій книжці заявника [NUMBER] , видно, що [PERSON] 23.07.1987 прийнятий в Турківський МКЗ помічником дробильника згідно з наказом №61 від 23.07.1987, та 30.09.1991 звільнений з роботи у зв`язку із скороченням штатів згідно з наказом №29 від 30.09.1991. Отже, факт трудової діяльності [PERSON] з 23.07.1987 по 30.09.1991 є належним доказом на підтвердження того, що заявник проживав на території України, зокрема станом на 24.08.1991. Відсутність документів міжгосподарського комбікормового заводу (с. Завадівки) в державному архів, куди такі не були передані, і на що вказала представник Турківського відділу ГУДМС, не спростовують факту трудової діяльності заявника. Щодо доводів представника Турківського відділу ГУДМС про те, що надані заявником довідки сільської ради про реєстрацію заявника не відповідають встановленій формі для подання таких для набуття громадянства України, то суд зазначає, що такі вимоги передбачені саме для адміністративного порядку вирішення питання для одержання громадянства відповідно до Закону України "Про громадянство". Водночас, те, що заявник вважається таким, що не зареєстрований на території Львівської області, згідно відомостей наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (а.с.38), пов`язане з тим, що він перебуває у статусі особи без громадянства, що в свою чергу не заперечила представник Турківського відділу ГУДМС. Окрім цього, суд зазнає, що сам факт відсутності реєстрації особи в певному місці не може бути абсолютним підтвердженням не проживання особи в такому місці, за умови доведення зворотнього іншими доказами, а в даному випадку, факт проживання заявника підтверджено відомостями про його трудову діяльність з 23.07.1987 по 30.09.1991 в Турківському МКЗ, які вказані в трудовій книжці заявника, що є належним доказом у цій справі. Відтак, беручи до уваги те, що в ході розгляду справи суд встановив, що заявник постійно проживав станом на 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", встановлення факту його постійного проживання має правове значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи, що в іншому порядку заявник не може довести цього факту, який в свою чергу знайшов своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, тому суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. При цьому, суд зазначає, що подана заявником заява в новій редакції, в якій він просить встановити факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, відповідає заявленій вимозі в первинній редакції заяви про встановлення такого факту станом на 24 серпня 1991, оскільки прийменник «до» означає «включно, і в свою чергу відповідає формулюванню «станом на».

Outcome: approved