Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

14.02.2022 року позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. 23.02.2022 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідача. 24.02.2022 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач перебуває у шлюбі з її матір`ю [PERSON] , від якого народилась вона - [PERSON] . Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на її утримання, та на утримання її брата - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством України, на кожну дитину, починаючи з 20 січня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З січня 2022 року стягнення аліментів відносно неї припинено, у зв`язку з її повноліттям. З 01.09.2019 року по 29.06.2022 року позивач навчається в Олександрівському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання за професією «Офісний службовець (бухгалтерія)», у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Навчальний процес займає весь час, тому вона не має можливості працевлаштуватися. З грудня 2020 року по листопад 2021 року отримувала стипендію в середньому 565,64 грн. за місяць. Мати працює в Олександрівській державній нотаріальній конторі на посаді прибиральниці службових приміщень, та отримує щомісячно 1500 грн., яких замало для її повноцінного утримання. Відповідач працює трактористом в КП «Віднова» Олександрівської селищної ради Донецької області, та має можливість сплачувати аліменти на час її навчання. Просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення навчання або до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки навчається дистанційно. Позовні вимоги підтримала в поному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, та не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку на час навчання доньки [PERSON] в Олександрівському професійному аграрному ліцеї (а.с.23). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 19 від 20.08.2002 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрівського райуправління юстиції Донецької області, батьками [PERSON] є - [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки Олександрівського професійного аграрного ліцею від 20.12.2021 року № 769, [PERSON] дійсно навчається у цьому закладі, на денній формі навчання, з 3-х річним терміном навчання, починаючи з 01.09.2019 року по 29.06.2022 року (а.с.7). За рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року з відповідача на користь матері позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством України, на кожну дитину, починаючи з 20 січня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10). Позивач [PERSON] , згідно довідки Олександрівського професійного аграрного ліцею від 21.12.2021 року № 775, отримувала стипендію у розмірі: грудень 2020 року - 905,19 грн., січень 2021 року - 505,19 грн., лютий-квітень 2021 року - по 520,87 грн., травень-жовтень 2021 року - по 542,43 грн., листопад 2021 року - 560,07 грн. (а.с.8). Відомості про наявність у позивача інших доходів в матеріалах справи - відсутні. Згідно довідки Олександрівської селищної ради № 03-06/20 від 05.01.2022 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: батько - [PERSON] , 1980 року народження, мати - [PERSON] , 1980 року народження, брат - [PERSON] , 2006 року народження (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, на підставі ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, та допустимі, що не оспорені відповідачем. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, в рівній мірі стосується обох батьків. За вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відомостей, щодо незадовільного стану здоров`я відповідач до суду не надав. Проте, наявні докази того, що на утриманні відповідача перебуває син [PERSON] , на утримання якого відповідач продовжує сплачувати аліменти за рішенням суду. Враховуючи встановлені обставини справи, можливість надання утримання другого з батьків, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення аліментів, оскільки відповідач є батьком повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання, не досягла 23 років, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та визнав позовні вимоги, мати позивача працює та має можливість надавати допомогу повнолітній доньці. За вимогами частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1 та 2 статті 199 СК України право на утримання повнолітні дочка, син, які продовжують навчання, мають до досягнення двадцяти трьох років і таке право припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 14 лютого 2022 року до закінчення навчання [PERSON] , або до досягнення позивачем віку двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved