Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн щомісячно на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільні діти сторін проживають разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, ухиляється від покладеного на нього обов`язку. Ухвалою судді від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак згідно поданої заяви просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області України, з 18 січня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, та син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно довідки № 125 від 18 січня 2022 року, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області, вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , жительки [ADDRESS] , входять: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька дітей в утриманні та вихованні їх спільних дітей, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. В силу ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні їх спільних дітей, що стало причиною звернення [PERSON] з позовом до суду про стягнення аліментів з [PERSON] . При вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, їхні діти повністю перебувають на утриманні матері. Дітям сторін необхідне належне матеріальне утримання, оскільки діти потребують витрат на їх харчування, розвиток та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, суд враховує і прожитковий мінімум для дітей. На час ухвалення судового рішення прожитковий мінімум з 01 січня 2022 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618 грн. При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Зокрема, в даному випадку суд враховує вік дитини та її потреби. Судом встановлено, що [PERSON] є працездатним. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки по утриманню дітей. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що слід задовольнити позов та стягнути із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved