Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

01 вересня 2021 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31 березня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений кредитний договір №132/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 115 000,00 гривень, строком на 48 місяців, починаючи з 31 березня 2020 року по 30 березня 2024 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 31 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 02 квітня 2020 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №35 від 31 березня 2020 року на суму 40 000 гривень, №36 від 01 квітня 2020 року на суму 40 000 гривень та №38 від 02 квітня 2020 року на суму 35 000 гривень. Відповідно до умов споживчого кредиту [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "24" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 30 березня 2024 року. Відповідач повинен був повернути 115 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору споживчого кредиту. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Станом на 10 серпня 2021 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 376 629 гривень, яка складається з: - 114 816 гривень - залишок по кредиту (115 000 гривень - 184 гривень фактично сплачених); - 261 813,48 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (273 629,48 - 11 816 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов споживчого кредиту, було укладено договір поруки №132/20 від 31 березня 2020 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Останні прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених договором споживчого кредиту. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 376 629,48 гривень та судові витрати по справі. З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в загальному позовному провадженні. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 21 вересня 2021 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки відповідно п.1.3 договору кредит надається позичальнику готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником в заяві, але в порушення даного пункту договору позивач не видав йому в касі та не перерахував на його рахунок суму кредиту, тобто не видав йому кредитні кошти взагалі. Позивач надав підроблені документи у вигляді копій видаткових касових ордерів, за якими він, нібито, видав йому грошові кошти, але він ці гроші в касі не отримував, підписи про отримання грошей не його., просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дати розгляду справи повідомлені належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та смс-повідомленнями за їх номерами телефонів, відзив на позовну заяву не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутність не надходило. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, 31 березня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений кредитний договір №132/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 115 000,00 гривень, строком на 48 місяців, починаючи з 31 березня 2020 року по 30 березня 2024 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 31 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 02 квітня 2020 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №35 від 31 березня 2020 року на суму 40 000 гривень, №36 від 01 квітня 2020 року на суму 40 000 гривень та №38 від 02 квітня 2020 року на суму 35 000 гривень. Відповідно до умов споживчого кредиту [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "24" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 30 березня 2024 року. Відповідач повинен був повернути 115 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору споживчого кредиту. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Станом на 10 серпня 2021 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 376 629 гривень, яка складається з: - 114 816 гривень - залишок по кредиту (115 000 гривень - 184 гривень фактично сплачених); - 261 813,48 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (273 629,48 - 11 816 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов споживчого кредиту, було укладено договір поруки №132/20 від 31 березня 2020 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Останні прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених договором споживчого кредиту. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. (ст.611 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Кредитний договір укладено сторонами 31 березня 2020 року, з терміном погашення кредиту до 30 березня 2024 року, тобто строк позовної давності за кредитними зобов`язаннями не сплив. Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. А відповідно до ч.4 ст.559 цього Кодексу порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів позивачем 24 березня 2021 року направлялася претензія за №545/21 з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. З позовом до суду позивач звернувся 01 вересня 2021 року. Отже, порука не припинилася на час звернення позивача до суду із вказаним позовом. Посилання відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неотримання ним в касі позивача кредитних коштів та про те, що підпис у видаткових касових ордерах про отримання кредитних коштів здійснено не ним, спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: копіями видаткових касових ордерів від 31 березня 2020 року, 01 та 02 квітня 2020 року, фотозображеннями відповідачів, які тримають в руках договір кредиту та договір поруки відповідно, висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №5642-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 20 січня 2022 року, за результатами якого рукописний текст про отримання кредитних коштів та підписи у вищезазначених видаткових касових ордерах про отримання кредитних коштів виконані відповідачем [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вказаний борг в сумі 376 629,48 гривень слід стягти солідарно з відповідачів на користь КС "Самара", також на підставі ст.264 ЦПК України судовий збір в сумі 5 649,44 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved