Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. Між позивачем та відповідачем 06.03.2018р. було укладено угоду про надання особистого кредиту №500647538, відповідно до якої позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит 317814,78 грн., а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та додатком до договору - графіком погашення кредиту.. Відповідач умови договору не виконував та кошти за кредитним договором не повертав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 22.07.2021р. є заборгованість у сумі - 267445,67 грн. Виходячи з викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму та вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою від 22.10.2021р. було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представник відповідача адвокат Роскрут В.В. надала відзив на позову заяву, в якому позов не визнала, посилаючись на таке. 28.08.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.В. було видано виконавчий напис №19810, про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.03.2018р. №500647538. У вказаному написі зазначено, що строк платежів за кредитним договором від 06.03.2018р. №500647538 настав, та стягнуто суму заборгованості - 223292,85 грн., в т.ч.: 67046,58 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27445,97 грн. - прострочена заборгованість за комісією та процентами, 128800,30 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту. Відповідач зазначає, що позивач уже звернув стягнення по вказаному кредитному договору зі [PERSON] - у позасудовому порядку. Звернення до нотаріуса про дострокове стягнення кредитну незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору. Отже, на час звернення з даним позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Оскільки у позивач використав право вимагати дострокове повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору у повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом - припинились. Аналогічний висновок зазначено у постановах ВС від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12 та КЦС ВС від 04.07.2018р. по справі №310/11534/13-ц. Виходячи з викладеного представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову. У відповідь на вказаний відзив позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Просив суд стягнути борг в сумі 53999,24 грн., який складається з 15728,38 грн. - заборгованості зі сплати 3% річних за період з 19.07.2019р. по 22.11.2021р., та 38270,86 грн. - заборгованість зі сплати інфляційних витрат за період з серпня 2019 р. по вересень 2021 р. Представник відповідача надав заперечення на заяву про зменшення позовних вимог, просив відмовити в прийнятті вказаної заяви, оскільки «такою заявою позивач фактично змінив предмет та підстави позову», що не дозволяється вимогами ЦПК. Ухвалою від 29.12 2021р. підготовче провадження було закрито і призначено справу до слухання в судовому засіданні. При цьому суд не погодився з позицією відповідача щодо того, що вказаної заявою позивач фактично змінив предмет та підстави позову посилаючись на те, що предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, звернена через суд до відповідача. Отже, у первісному позові предметом позову, тобто матеріально-правовою вимогою - було стягнення з відповідача боргу з підстав, вказаних у позові. У заяві про зменшення розміру позовних вимог - позивач просить суд стягнути з відповідача меншу суму боргу, але вже з інших підстав. Вказане означає, що предмет позову - залишився той самий, але змінились тільки підстави стягнення боргу. У зв`язку зі вказаним таке клопотання позивача заявлене в межах повноважень, визначених ЦПК. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час га місце розгляду справи належним чином був повідомленим. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів. При цьому оскільки відповідач надав відзив на позов, суд вважає, що підстав для ухвалення заочного рішення немає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.03.2018р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №500647538 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 317814,78 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказане підтверджується копією угоди про надання кредиту та додатку №1 Угоди про надання кредиту (а.с. 5-7) 28.08.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.В. було видано виконавчий напис №19810, про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.03.2018р. №500647538. У вказаному написі зазначено, що строк платежів за кредитним договором від 06.03.2018р. №500647538 настав, та стягнуто суму заборгованості - 223292,85 грн., в т.ч.: 67046,58 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27445,97 грн. - прострочена заборгованість за комісією та процентами, 128800,30 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту. Зважаючи на наявність вказаного виконавчого напису, суд знаходить, що визначений договором строк кредитування сплив. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в постанові ВП ВС від 28.03.2018р. справа №444/9519/12. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості за договором [PERSON] від 22.07.2018р. №500647538 вбачається, що борг [PERSON] зі сплати 3% річних та інфляційних витрат по договору, відповідно до ст.625 ЦК України, за період часу з 19.07.2019р. по 22.11.2021р. та з серпня 2019 р. по вересень 2021 р. тобто за строк, який не включено у виконавчий напис нотаріуса, становить 53999,24 грн., який складається з 15728,38 грн. - заборгованості зі сплати 3% річних за період з 19.07.2019р. по 22.11.2021р., та 38270,86 грн. - заборгованість зі сплати інфляційних витрат за період з серпня 2019 р. по вересень 2021 р. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши від позивача кошти та використавши їх, умови договору належним чином не виконував та кошти позивачу не повернув, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Внаслідок того, що вказана заборгованість станом на момент ухвалення рішення не погашена, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість відповідно до ст..625 ЦК України зі сплати 3% річних та інфляційних витрат. У зв`язку з чим змінені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, та ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280- 282, ЦПК України, суд , -

Outcome: approved