Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

В січні 2022 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка» № 319-к/тр від 15.12.2021 року про відсторонення позивача [PERSON] від роботи з 20.12.2021 року; стягнути з відповідача Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка» на користь позивача середній заробіток за час відсторонення від роботи з 20.12.2021 року до дня ухвалення рішення суду включно; стягнути з відповідача Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка» на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень; стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. В позові зазначає, що з 2015 року він перебуває у трудових відносинах з відповідачем Державним підприємством «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка». У листопаді 2021 року керівництво усно повідомило про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до надання документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації чи міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного, що підтверджує вакцинацію від COVID-19. 02.12.2021 позивач ознайомився з актом про відмову проведення та надання документу профілактики щеплення проти COVID-19, але від підпису відмовився, оскільки вважає такі вимоги неправомірними. 12.12.2021 року позивач пройшов лабораторне дослідження з визначення наявності коронавіруса SARS-CoV-2 методом ІФА, отримавши негативний результат досліджень. 20.12.2021 року позивача було відсторонено від роботи на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати, згідно з наказом № 319-к/тр від 15.12.2021 року. 15.12.2021 року позивач ознайомився з наказом про відсторонення та зазначив, що не згоден з ним. Вважаючи такий наказ незаконним та таким, що грубо порушує його конституційні, природні та професійні права, позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ані постановами КМУ, ані наказом МОЗ не встановлено обов`язку проходження працівниками підприємств профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому законних підстав для відсторонення його від роботи даними підзаконними нормативними актами не передбачено. Фактично обов`язковість профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відносно посади, яку займає позивач, а саме слюсар з обслуговування теплових мереж 4 розряду, не передбачено Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я. Крім того, відповідачем не встановлювалось питання щодо того, чи має позивач будь-які протипоказання для обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Позивач вважає, що в зв`язку з відстороненням його від роботи, відповідно до ст. 117 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час відсторонення від роботи з 20.12.2021 року до дня ухвалення рішення суду. Крім того, дії роботодавця щодо відсторонення позивача від роботи спричинили останньому моральні страждання, поставили позивача, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, у скрутне матеріальне становище, призвели до втрати єдиного джерела існування, неможливості належним чином утримувати сім`ю, сплачувати щомісячні платежі, тощо. Перенесені душевні хвилювання призвели до необхідності пошуку додаткових джерел доходу. Крім того, період відсторонення від роботи працівника без збереження заробітної плати не зараховується до стажу, що дає право на щорічну відпустку, не виплачується лікарняний, та не входить до пенсійного страхового стажу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.02.2022 року представником відповідача подано відзив на позов з відповідними додатками до нього. Зі змісту відзиву та додатків вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що 25.11.2021 року позивача було ознайомлено з Додатком № 1 до наказу ДП «Івченко - Прогрес» № 1157 від 12.11.2021 року по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 з 09.12.2021 року для працівників ДП «Івченко-Прогрес», відповідно до наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 року № 2393 та про наслідки відмови або ухилення від вакцинації у вигляду відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до усунення обставин, що його зумовили. Актом від 02.12.2021 року № 2 зафіксовано відмову позивача надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про абсолютне протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відповідач наголошує, що у позивача був додатковий час після 02.12.2021 року до моменту фактичного відсторонення (20.12.2021 року) надати вказані документи, але станом на 20.12.2021 року, жодного документу, що підтверджує проведення йому профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання щодо такої вакцинації за формою № 028-1/о позивачем надано не було. Наказом директора ДП «Івченко-Прогрес» від 15.12.2021 року № 319-к/тр позивача з 20.12.2021 року відсторонено від роботи, як працівника, що відмовляється або ухиляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 без збереження заробітної плати. З вказаним наказом позивача було ознайомлено під розпис у день його видання, про що було складено Акт № 185а від 15.12.2021 року. Щодо обґрунтованості вимоги про надання документу про обов`язкове щеплення або медичного висновку про абсолютне протипоказання. Відповідач зазначає, що право на медичну таємницю закріплене в Основах законодавства України про охорону здоров`я. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. Право на таємницю про стан здоров`я, закріплене у статті 286 ЦК України. Разом з тим, інформацією про COVID-сертифікати та щеплення в переліку документів що підпадають під медичну таємницю, в українському законодавстві немає. Відтак COVID- сертифікати не є медичною таємницею. Також, відповідач зазначив, що наявність у позивача негативного результату досліджень з визначення наявності SARS-CoV-2 методом ІФА не звільняє від обов`язку з проведення вищезазначеного щеплення згідно переліку професій, затверджених наказом МОЗ. Щодо виплати середньої заробітної плати за час відсторонення відповідач вказує, що оскільки наказ від 15.12.2021 року № 319-к/тр є законним та таким, що не підлягає скасуванню, вимога по стягнення з ДП «Івченко-Прогрес» на користь позивача заробітної плати за період незаконного відсторонення задоволення не підлягає. Вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи ґрунтується на нормах чинного законодавства, які пройшли передбачену законодавством перевірку, реєстрацію та є чинним на момент винесення спірного наказу про відсторонення позивача від роботи, тому наказ № 319-к/тр від 15.12.2021 року є законним та не може бути скасований. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що наказом Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка Івченко О.Г.» від 15.12.2021року № 319-к/тр позивача [PERSON] було відсторонено від роботи з посади слюсаря з механоскладальних робіт цеху 01.05.64.01.01. з 20 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. В цьому наказі зазначена підстава: Наказ від 12.11.2021 № 1157 зі змінами та доповненнями, що внесені Наказом від 09.12.2021 № 1247. На звороті Наказу є необхідні погоджувальні підписи. Зі змісту наказу від 12.11.2021 р. № 1157 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» вбачається, що було зобов`язано керівників структурних підрозділів підприємства ознайомити усіх працівників підрозділів із Повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 (Додаток 1 до цього Наказу) під особистий розпис строком до 23.11.2021 року та надати листи ознайомлення Начальнику управління інфраструктури. Керівникам структурних підрозділів підприємства строком до 01.12.2021 року надати до відділу кадрів підприємства списки вакцинованих працівників з підтверджуючими документами зазначених у ДОДАТКУ 1. У разі відмови працівника до вакцинації надати АКТ відмови від профілактичного щеплення (ДОДАТОК 2 до цього Наказу). Покласти відповідальність на керівників структурних підрозділів за виконання умов цього наказу. В листопаді 2021 року позивача в усній формі було ознайомлено з Додатком № 1 до наказу ДП «Івченко - Прогрес» № 1157 від 12.11.2021 року по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 з 09.12.2021 року для працівників ДП «Івченко-Прогрес», відповідно до наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 року № 2393 та про наслідки відмови або ухилення від вакцинації у вигляду відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до усунення обставин, що його зумовили. Актом № 2 від 02.12.2021 року зафіксовано відмову [PERSON] надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про абсолютне протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Від підпису про ознайомлення із зазначеним Актом, [PERSON] відмовився. Таким чином, у [PERSON] був додатковий час після 02.12.2021 року до моменту фактичного відсторонення (20.12.2021 року) для того, щоб надати вказані документи, але станом на 20.12.2021 року він не надав будь-яких документів, що підтверджують проведення ним профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання щодо такої вакцинації за формою № 028-1/о. Наказом директора ДП «Івченко-Прогрес» від 15.12.2021 року № 319-к/тр позивача [PERSON] з 20.12.2021 року було відсторонено від роботи, як працівника, що відмовляється або ухиляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 без збереження заробітної плати. 15.12.2021 року заступником начальника цеху/відділу у присутності представника профспілкового комітету та співробітника цеху/відділу було складено Акт № 185а про відмову [PERSON] ознайомитися з наказом № 319-к/тр про відсторонення від роботи та відмову засвідчувати ознайомлення підписом. У вказаному акті зазначено, що текст наказу [PERSON] було зачитано уголос, після чого [PERSON] наголосив, що з відстороненням не згоден і підпис у відмітці про ознайомлення ставити не буде. Статтею 46 КЗпП України встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Частинами третьою, четвертою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. У п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу, передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 (далі - Наказ МОЗ). Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.(п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731) Відповідно до постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; Так, згідно з п. 6 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Відповідно до цієї Постанови у Запорізькій області до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, входить 4 таких підприємства, в тому числі, ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка О.Г. Івченко», отже на його працівників розповсюджується дія наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відсторонення працівника від роботи за своїм змістом означає призупинення трудових правовідносин - тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату. Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що позивач у встановленому Законом порядку був повідомлений про те, що він в силу вищезазначених положень Закону та займаної посади підпадає під перелік осіб, які підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, відсутність якої тягне за собою відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, крім працівників, за наявності відповідної довідки медичного закладу, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень. Відтак, суд не вбачає ознак неправомірності під час винесення оскаржуваного наказу в діях Директора підприємства ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес іменні академіка О.Г. Івченко» який, з урахуванням покладеного обов`язку, згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи за відсутності відповідного щеплення. Встановлені судом обставини достовірно підтверджують відповідність положенням Закону дій директора ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка О.Г. Івченко» у якому працює позивач, щодо відсторонення його від роботи за встановлених вище підстав, адже вони випливали із встановленого діючим законодавством обов`язку роботодавця. У зв`язку з цим, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування Наказу № 319-к/тр від 15.12.2021 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. З урахуванням вищевикладеного позовна вимога [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати за час відсторонення від роботи є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи не підлягають задоволенню у повному обсязі,також відсутні підстави для задоволення похідних вимог про стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки в задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору та пов`язані з правничою допомогою адвоката з відповідача стягненню не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed