Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд з позовом до АТ «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І. І., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що він отримав від приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І. І. постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2021 року ВП №67290799 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості у розмірі 44684,21 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №6922 від 21.09.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. Однак, позивачу невідомо на якій підставі вчинено виконавчий напис, а також відсутні жодні відомості, крім постанов державного виконавця. Згідно з оскаржуваним виконавчим написом, загальна сума, що підлягає стягненню 44684,21 грн. Позивач стверджує, що даний виконавчий напис містить недостовірний розмір заборгованості, отже розмір заборгованості є спірним. Також його не було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. про стягнення з нього на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 44684,21 грн., а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І. І., пояснень щодо позову суду не надали. Заяви, та клопотання учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, однак його представник подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 83). Представником позивача також було подано клопотання про залучення у справу третьої особи (а.с. 47), клопотання про витребування доказів (а.с. 48-49) та клопотання про приєднання доказів (а.с. 67). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 78), не забезпечив явку свого представника у судовому засіданні 16.03.2022 року. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І. І., в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.11.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання н 22.12.2021 року. Ухвалою суду від 22.12.2021 року підготовче засідання відкладено на 11.01.2022 року, у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 11.01.2022 року залучено до участі у справі третю особу приватного виконавця, витребувано докази та відкладено підготовче засідання на 10.02.2022 року. Ухвалою суду від 10.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2022 року. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з копії акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491051371 від 24.05.2021 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №491051371, відповідно до якої сума кредиту становить 41642,23 гривень (а.с. 4, 12). Судом встановлено, що 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6922, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 44684,21 грн. (а.с. 69). Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І. І. 27.10.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67290799 (а. с. 5). В межах даного виконавчого провадження Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І. І. також винесено постанову від 04.11.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію ті інші доходи боржника (а.с. 16). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором та оспорюванням позивачем таких дій. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~№\~296/5\~(далі\~\~Порядок), передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6922, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 44684,21 грн. Ухвалою від 11.01.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О. М. належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 21.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №6922, виданого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М., а також належним чином засвідчені копії матеріалів, які були підставою для вчинення виконавчого напису від 21.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №6922, виданого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. Однак, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. вимоги ухвали від 11.01.2022 року не виконала, витребовувані документи суду не надала. Крім того, відповідач не надав підтвердження належним чином направлення позивачу [PERSON] повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором, та отримання ним такого повідомлення. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. керувалася ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік). Пунктом 2 Розділу 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині п. 1 та п. 2 зазначеної постанови. За приписами ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи вбачається, що договір, який був укладений з позивачем, не був посвідчений нотаріально. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на наведене суд приходить до висновку, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки кредитний договір між позивачем та АТ «Альфа Банк» не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий вчинений з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат. У позовній заяві позивач [PERSON] також просив стягнути з відповідача АТ «Альфа Банк» на його користь судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду сплатив 908,00 гривень судового збору при пред`явленні позову,

Outcome: approved