Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

03 березня 2022 року позивач представник позивача [PERSON] - адвокат Толстих О.Ю., звернувся з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на те, що [PERSON] працював на акціонерному товаристві «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах понад 23 роки на посадах: гірничого майстра шахти «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком» (з 23.09.1997 р. по 30.11.2005 р.); начальника (заступника начальника) дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» (з 30.11.2005 р. по 22.05.2008 р.); заступника головного інженера з виробництва шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 22.05.2008 р. по 17.11.2011 р.); начальника дільниці шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 17.11.2011 р. по 07.12.2020 р.)., отримав два професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), легенева недостатність другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня приглухуватість першого ступеня (з помірним зниженням слуху). Довідкою МСЕК від 08.02.2022 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, з наступним переоглядом 01.01.2023 року, третю групу інвалідності, визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні та в забезпеченнями лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 260 000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 04 березня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 28 березня 2022 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами та вважає, що позивачем не доведений факт спричинення професійними захворюваннями моральної шкоди саме діями відповідача. Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. 04 квітня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить позовну заяву задовольнити з підстав викладених у ній. Також посилається на те, що не погоджується із доводами представника відповідача про недоведеність завдання підприємством відповідача моральної шкоди. Також зазначив, що Актом розслідування виникнення профзахворювання у позивача встановлений профмаршрут, зокрема період роботи на підприємстві відповідача. Акт розслідування профзахворювання відповідачем не оспорювався. 04 квітня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 щодо відкладення розгляду справ в умовах воєнного стану. Так, дана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, будь-яких обмежень у здійсненні правосуддя не встановлено. Таким, чином, з огляду на рекомендаційний характер листа РСУ від 02.03.2022, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на акціонерному товаристві «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах понад 23 роки на посадах: гірничого майстра шахти «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком» (з 23.09.1997 р. по 30.11.2005 р.); начальника (заступника начальника) дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» (з 30.11.2005 р. по 22.05.2008 р.); заступника головного інженера з виробництва шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 22.05.2008 р. по 17.11.2011 р.); начальника дільниці шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 17.11.2011 р. по 07.12.2020 р.). (а.с.28-30) 13 січня 2022 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] : хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), легенева недостатність другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня приглухуватість першого ступеня (з помірним зниженням слуху). Причиною професійних захворюваннь в акті зазначено пил переважно фіброгенної дії та перевищення еквівалентного рівня шуму. Виникнення профзахворюваннь слугував профмаршрут, зокрема: праця підземним майстром гірничим шахти «Північна» Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» (з 22.11.1993 р. по 10.01.1994 р., з 18.10.1994 р. по 14.09.1997 р.); праця на акціонерному товаристві «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах на посадах: гірничого майстра шахти «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком» (з 23.09.1997 р. по 30.11.2005 р.), начальника (заступника начальника) дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» (з 30.11.2005 р. по 22.05.2008 р.), заступника головного інженера з виробництва шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 22.05.2008 р. по 17.11.2011 р.), начальника дільниці шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 17.11.2011 р. по 07.12.2020 р.). (а.с.10) Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №060142 від 08.02.2022 року позивачу [PERSON] первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, з яких 30% за хронічним обструктивним захворюванням легень та 20% за хронічною двобічною серсоневральною приглухуватістю, з наступним переоглядом 01.01.2023 року, третю групу інвалідності, визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні та в забезпеченнями лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійних захворювань. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи у відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.01.2022 року. За таких обставин суд вбачає, що АТ «Кривбасзалізрудком» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями - хронічним обструктивним захворюванням легень та хронічною двобічною серсоневральною приглухуватістю. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 50%, періоду роботи на підприємстві відповідача з 29.09.1997 р. по 07.12.2020 р., тобто понад 23 роки у шкідливих умовах, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 150 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1500,00 грн.

Outcome: approved