Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

13 вересня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Співвласником квартири є [PERSON] . В житлі зареєстроване постійне місце проживання його колишньої дружини - відповідача [PERSON] , шлюб з якою він розірвав 19 лютого 2015 року. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно покинула спірне житло, забрала особисті речі та не цікавиться квартирою, не сплачує комунальні послуги. Зазначає, що реєстрація в житлі [PERSON] позбавляє його можливості розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд та унеможливлює оформити житлову субсидію. Більше того, він змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, нарахування яких здійснюється від кількості зареєстрованих осіб у житлі. Просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач [PERSON] втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона більше року не проживає без поважних причин у спірному житлі та ним не користується. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, підтримала позов та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.57). Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.36). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення опубліковане на офіційному сайті судової влади (а.с.56). Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Конституцією України, положеннями ст.316, ст.317, ст.319, ст.321 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який передбачає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України). Права власника житла визначені у ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданого відділом приватизації житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради 10 липня 2002 року (а.с.7), копією свідоцтва про право на спадщину за законом за №6014, виданого 18 липня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романовою Н.В., право власності зареєстровано в реєстрі за №15441451 (а.с.8-9) позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному житлі зареєстроване постійне місце проживання відповідача [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги та інформацією отриманою з Управління ЦНАП Виконавчого комітету Нововолинської міської ради та підрозділу УДМС у Волинській області (а.с.10-11,20,33). Згідно з актом комісії №61 від 27 серпня 2021 року (а.с.14) та довідкою Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області №Б-1192 від 09 серпня 2021 року (а.с.13) [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с.12) не проживає понад рік після розірвання шлюбу в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Жодних доказів про те, що відповідач з поважних причин не проживає в спірному житлі у судовому засіданні не здобуто, однак встановлено, що перешкод у користуванні квартирою [PERSON] ніхто не чинив. Враховуючи вищевикладені норми закону та з огляду на те, що позивачем доведено правомірність своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування спірним житлом. З врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача[PERSON] в користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджений документально (а.с.4).

Outcome: approved