Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Процедура (рух справи): У липні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №6643 від 08 лютого 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості в сумі 13 187,84 грн. таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року, відповідно до ст.187, ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича оспорюваний виконавчий напис. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача та третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явилися. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з постанови про відкриття виконавчого провадження він дізнався, що 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було видано виконавчий лист №6643, відповідного до якого з нього на користь ТОВ "Фінпром маркет"стягнуто заборгованість в розмірі 13 187 грн. 84 коп. Зазначає, що виконавчий напис ним отримано не було, чим порушено його права. Посилається на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки для одержання виконавчого напису кредитор мав би звернутися до нотаріуса та надати документи, що передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Позивач зазначає, що він не погоджується із розміром заборгованості, а отже вона не є безспірною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду письмові докази. Аргументи відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет": Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання представник відповідача не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Від представника відповідача до суду надійшла письмова заява про визнання позову в порядку ст.206 ЦПК України, та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Аргументи третьої особи, Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича: Третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву у встановлений судом строк до суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Аргументи третьої особи, державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лєбєдевої С.Є.: Третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву у встановлений судом строк до суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Встановлені судом обставини справи: 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 6643) про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" заборгованості в розмірі 13 187,84 грн. 31 травня 2021 року державним виконавцем Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лєбєдевою С.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65564130 з примусового виконання виконавчого напису № 6643від 08.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" заборгованості в розмірі 13 187,84 грн. У липні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №6643 від 08 лютого 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості в сумі 13 187,84 грн. таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача, у відповідності до ст.206 ЦПК України, подав до суду заяву про визнання позову. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані. Оцінка суду: Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за стягнення заборгованості, що випливають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд зазначає, що виконавчий напис може бути вчинений нотаріусом лише після перевірки безспірності заборгованості. Розмір заборгованості не є безспірним, якщо банк не наддав доказів на підтвердження розміру заборгованості боржника. Зазначеного у виконавчому написі, доказів на підтвердження своєчасного повідомлення боржника про наявність цієї заборгованості та про відповідні розрахунки. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Висновок суду: Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", до суду відзив на позовну заяву не подав, будь-які докази на спростування позовних вимог суду не надав. Отже, суд вважає, що твердження позивача доведено під час судового розгляду, та зогляду на визнання відповідачем позову та встановлені обставини справи, суд не вбачає безспірність заборгованості перед стягувачем з боку позивача так як заборгованість боржника не виключає можливості спору щодо її розміру. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 10, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом з тим, до суду відповідачем не надано доказів, які б містили суми та дати, з яких можливо було б встановити, коли боржник отримав кредит та в якому розмірі, коли проводив оплату, якщо проводив, за вказаним кредитним договором, скільки днів прострочення сплати заборгованості, тобто чи є сума, заявлена банком до стягнення безспірною. Крім того, відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка має містити період, за який нарахована заборгованість, тому є не зрозумілим, з яких міркувань виходив нотаріус при вчиненні виконавчого напису. Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем та третьою особою на стороні відповідача не надано суду достовірних, допустимих, належних та достатніх доказів, які б підтвердили правомірність виникнення у позивача зобов`язання погасити заборгованість, свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором і відповідно виникнення у відповідача права на отримання у нотаріуса виконавчого напису. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а доводи позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому їх слід задовольнити, та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича №6643 від 08 лютого 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості в сумі 13187,84 грн. Висновок суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу: У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., на підтвердження чого надав договір №54 про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 12.07.2021 року, довідку №47 від 12.07.2021 про отримання адвокатом 4000 грн. від [PERSON] , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Вивченням зазначених документів, судом було встановлено наступні обставини. Наданий позивачем договір №54 про надання правової допомоги не містить дати його укладення. Згідно акту виконаних робіт до вказаного договору, було виконано послуги з надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. Проте, не надано суду розрахунків таких витрат, або інших документів, що підтверджують детальний обсяг наданих послуг та їх вартість. Представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 4000 грн. на 1907 грн., оскільки така сума є завищеною і неспіврозмірною у порівнянні з обсягом виконаних робіт. Згідно з п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 147 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України 3 при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 379/1418/18 (провадження N 61-9124св20) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення". Крім цього, у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року N 638/7748/18 (провадження N 61-13573св19) зазначено, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) також позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладені обставини, встановлено, що наданий позивачем акт виконаних робіт від 12.07.2021 року не містить розрахунок (детальний описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд приходить висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення судових витрат в частині витрат на оплату правничої допомоги з 4000 грн. на 1907 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved