Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

31.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Дьокіної О.С.від 24.07.2018 р.відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 42018080000000256 від 11.07.2018 р. Вказана постанова слідчого від 24.07.2018 р.була оскаржена позивачем в судовому порядку та ухвалою слідчого судді Орджонікідзеського районного суду м.Запоріжжя від 27.08.2018 р.в частині про відмову у визнанні потерпілим [PERSON] ,зобов`язано слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо [PERSON] . Позивач вважає,що неправомірними діями слідчого йому завдано моральну шкоду,а також майнову шкоду,пов`язану із зверненням за правовою допомогою,витрачанням коштів на копіювання документів та поштові відправлення. На підставі зазначеного,позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми 1900 гр.на відшкодування матеріальної шкоди,2000 грн.на відшкодування моральної шкоди,2311 грн.56 коп.судових витрат. Ухвалою суду від 04.01.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами,встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов з дня вручення даної ухвали. Розгляд справи,призначений на 03.02.2022 р.,було відкладено через відсутність підтвердження належного повідомлення відповідача про розгляд справи,на 04.03.2022 р. 07.02.2022 р.у строк,визначений ухвалі суду про відкриття провадження, до суду надійшов відзив відповідача Запорізької обласної прокуратури,за змістом якого вимоги [PERSON] відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 16.02.2022 року у строк,визначений ухвалі суду про відкриття провадження, до суду надійшов відзив на позов відповідача Державної казначейської служби України , у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те,що позивач не довів доказами факту порушення його прав у кримінальному провадженні та заподіяння моральної шкоди, безпідставно заявлено вимогу про відшкодування коштів на правничу допомогу, оскільки вона надана особою, яка не є адвокатом. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено,що в провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Дьомкіної О. С.перебувало кримінальне провадження № 42018080000000256, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 липня 2018 року за підписом слідчого в особливо важливих справах прокуратури Запорізької області Дьомкіної О. С.,відомості про яке було внесено на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2018 р.за заявою [PERSON] від 16.05.2018 р.щодо невиконання ухвали суду заступником начальника СВ прокуратури області. Ухвалою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Дьомкіної О. С. від 24 липня 2018 року відмовлено у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 42018080000000256 від 11 липня 2018 року. [PERSON] , вважаючи вказану постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Запорізької області Дьомкіної О. С. від 24 липня 2018 року протиправною, оскаржив її слідчому судді Орджонікідзевського зайонного суду м. Запоріжжя шляхом подання скарги в порядку ст.303 КПК України. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2018 року скаргу [PERSON] задоволено частково, скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Дьомкіної О. С. від 24 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 42018080000000256 від 11 липня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим [PERSON] ,зобов`язано слідчого виконати вимоги частини 2 статті 55 КПК України щодо [PERSON] . Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21,1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи а) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цсі 8) вказано, ще у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейське служби України. Як вбачається з матеріалів справи,оскарження [PERSON] процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а задоволення його вимог про визнання потерпілим є достатньою сатисфакцією. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 243/9826/16-ц, від 11 лютого 2019 у справі № 233/4186/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір,що є підставою для відмови у позові. На підставі ст.56, 129 Конституції України, ст.ст.23, 1166, 1167, 1172, 1174, 1176, 1177 ЦК України, ст. ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed