Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» 12 березня 2021 року було укладено договір позики №3395513807-54380. У подальшому 05 жовтня 2021 року за заявою правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною видано виконавчий напис № 11878 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості у сумі 11447,00 грн. 18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою Сергієм Степановичем відкрито виконавче провадження № 67572124 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Позивач зазначає, що виконавчий напис № 11878 виданий 05 жовтня 2021р., вчинений з грубим порушенням вимог закону та є незаконним, оскільки нотаріусу для вчинення такого був наданий договір позики, який не був посвідчений нотаріально. Окрім цього, нотаріусом порушено норм ст.ст. 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначила, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою ВАСУ від 01.11.2017 року вказана постанова залишена без змін. Таким чином, станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису перелік документів № 1172 діяв у редакції, за якою стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів зазначеним Переліком документів не передбачений. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис від 05 жовтня 2021 року № 11878, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, а також стягнути понесені у справі судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2022 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.03.2022 року від представника відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останній зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено у повній відповідності вимогам закону. Зокрема, виходячи із положень ст.ст. 87,88,89 ЗУ «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Зазначає, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Також вказує, що витрати на правничу допомогу є необґрунтованими та значно завищеними. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, 23 березня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечили. Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явились також, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, заяв від них не надійшло. Згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, установив таке. 12 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» укладено договір позики № 3395513807-54380. Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (код ЄДРПОУ 43422302) за вказаним договором є ТОВ "Вердикт Капітал" (Код ЄДРПОУ 36799749) на підставі Договору № 23-06/20 та Додатку № 2 Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 05.08.2021 р. про відступлення права вимоги від 05.08.2021р. 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 11878, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за період з 12 березня 2021 року по 05 серпня 2021 року в розмірі 11 447,00 грн, в т. ч.: 8 947,00 грн - 3% річних за вищевказаний період, 2000,00 грн - інфляційні збитки, та плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом, яка стягнута зі стягувача. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою Сергієм Степановичем відкрито виконавче провадження № 67572124 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Оскаржуваний виконавчий напис, було вчинено нотаріусом на підставі договору позики № 3395513807-54380 від 12 березня 2021 року, який не був посвідчений нотаріально. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі - Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Відповідачем не доведено безспірність заборгованості позивача, позаяк вона складається із суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, однак докази в підтвердження основної суми заборгованості за договором та періоди прострочення оплати відсутні. Позивач заперечує такий борг, отже заборгованість є спірною. Поряд з тим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та позивачем договір позики, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Також із оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що правонаступником ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» на підставі договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 05 серпня 2021 року стало ТОВ «Вердикт Капітал». При цьому доказів в підтвердження вказаного відповідачем не надано. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а відтак, оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним підтверджені документально витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн. Разом з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 02-22/01 від 19.01.2022р., Додаток №1 від 19.01.2022р. до договору та квитанцію від 23.02.2022р., на суму 5000,00 грн. На підставі наведеного, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність даної справи з відповідача на користь позивача, слід стягнути 2500,00 грн. судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, що відповідає вимогам ст.137 ч.4 ЦПК України.

Outcome: approved