Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 04.06.2020 приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. (далі приватний виконавець) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 62249016 з примусового виконання виконавчого напису № 1449, вчиненого 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. (далі - приватний нотаріус), про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в сумі 15599 грн 11 коп., що виникла за кредитним договором № R53113254046В від 11.05.2012, укладеним з ПАТ «ВТБ Банк», за період з 29.01.2019 по 10.03.2020. Вказаний виконавчий напис він вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. У зв`язку з цим теперішня редакція Переліку відповідно до п.1 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Натомість ніякого кредитного договору з ПАТ «ВТБ Банк», засвідченого нотаріально, він не укладав, він уклав звичайний кредитний договір на споживчі потреби. Крім того ним не отримувалась письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання. Нарахування заборгованості за відсотками за період з 29.01.2019 по 10.03.2020 є незаконним, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором встановлено по 11.05.2015. Також з огляду на строк виконання зобов`язання останній платіж він мав би здійснити 11.05.2015, тоді як виконавчий напис вчинено 30.04.2020 майже через п`ять років з дня виникнення права вимоги. Вказуючи на небезспірність заборгованості і незаконність виконавчого напису, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, письмово сповістив суд про розгляд справи в його відсутність, інших заяв по суті справи не надав. Представник відповідача\~ТОВ «ФК\~«Прайм Альянс»,\~будучи належним\~чином сповіщеним\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~до суду\~не з`явився,\~письмово повідомив\~суд про\~розгляд справи\~в його\~відсутність,\~надав суду\~відзив на\~позовну заяву,\~згідно з\~яким вказав,\~що \~11.05.2012\~між ПАТ\~«ВТБ Банк»\~та позивачем\~було укладено\~кредитний договір\~№ R53113254046В,\~відповідно до\~якого останньому\~було надано\~грошові кошти\~в сумі\~43000\~грн,\~з щомісячною\~сплатною процентів\~за користування\~кредитом у\~розмірі 27%\~річних.\~У зв`язку\~з невиконанням\~позивачем кредитного\~договору утворилась\~кредитна заборгованість.\~22.06.2015\~між ПАТ\~«ВТБ Банк»\~та ТОВ\~«ФК «Довіра\~та Гарантія»\~було укладено\~договір відступлення\~прав вимоги\~грошових зобов`язань\~за фінансовими\~ кредитами\~№ 220615нв,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Довіра\~та Гарантія»\~набуло право\~нового кредитора\~до позивача\~за вказаним\~кредитним договором.\~У подальшому\~29.01.2019\~між ТОВ\~«ФК «Довіра\~та Гарантія»\~та ТОВ\~«ФК «Прайм\~Альянс» було\~укладено договір\~факторингу №\~29/01/19-1,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Прайм\~Альянс» набуло\~право нового\~кредитора до\~позивача за\~вказаним кредитним\~договором.\~У зв`язку\~з чим\~05.03.2019\~позивачу на\~вказану в\~кредитному договорі\~адресу ( [ADDRESS] )\~було направлено\~цінним листом\~ з\~описом вкладення\~повідомлення про\~відступлення прав\~вимоги грошових\~зобов`язань та\~вимогу про\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором.\~ Щодо\~заявлених вимог\~на правничу\~допомогу відповідач зазначає, що ці витрати підлягають зменшенню, оскільки не відповідають складності справи. Заявлена сума у 3000 грн є неспівмірною та необгрутнованою, враховуючи суму, яка стягувалася з позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вона є занадто підвищеною та не відповідає обсягу виконаної адвокатом роботи. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. та приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. до суду не з`явились, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяв по суті справи на час ухвалення цього рішення не подали. Згідно з ухвалою судді від 28.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 11.05.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113254046В, згідно з яким позивач отримав кредитні кошти у сумі 43000 грн зі сплатою за користування кредитом 27 % річних, зі строком кредитування до 11.05.2015. Згідно з цим договором спосіб повернення кредиту та процентів обумовлений щомісячними платежами відповідно до графіку їх повернення. 22.06.2015 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передало, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги первісного кредитора, у тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором № R53113254046В від 11.05.2012 в сумі 15454 грн 66 коп., яка складається з прострочених сум основного боргу за кредитом в сумі 14382 грн 45 коп. та відсотків в сумі 1072 грн 21 коп. Відповідно до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019, укладеному між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», ТОВ «ФК «Прайм Альянс» прийняло право грошової вимоги, що належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», і стало кредитором у тому числі за кредитним договором № R53113254046В від 11.05.2012, загальна сума заборгованості за яким рахується в сумі 15454 грн 66 коп. 05.03.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на адресу [PERSON] , зазначену у кредитному договорі, направлено повідомлення від 18.02.2019 про відступлення йому від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 прав вимоги за кредитним договором № R53113254046В від 11.05.2012, та про погашення протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги кредитної заборгованості, яка за станом на 18.02.2019 складає 15454 грн 66 коп. На підтвердження відправлення цих документів відповідачем надано списком згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень та квитанцію про оплату послуг поштового зв`язку від 05.03.2019. 30.04.2020 приватний нотаріус Кравцов О.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 1449, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс», яке набуло право нового кредитора на підставі договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019, укладеного з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке у свою чергу набуло право вимоги від боржника на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015, укладеного з ПАТ «ВТБ Банк», заборгованості за кредитним договором № R53113254046В від 11.05.2012, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , в сумі 15444 грн 66 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 14372 грн 45 коп., за відсотками в сумі 1072 грн 21 коп., та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 154 грн 45 коп., а всього 15599 грн 11 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 10.03.2020 (а.с.11). 04.06.2020 приватним виконавцем Григорчуком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62249016 про примусове виконання вказаного виконавчого напису (а.с.18). Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.5\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Частиною другої статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтями\~1077, 1078 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 30.04.2020 судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено цим пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Редакція переліку передбачає можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише за оригіналами нотаріально посвідчених договорів (п.1 Переліку). Кредитний договір № R53113254046В від 11.05.2012 нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим вчинення 30.04.2020 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. Як зазначено вище, за приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем кредитним договором від 11.05.2012 спосіб повернення кредиту та процентів обумовлений щомісячними платежами відповідно до графіку їх повернення. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту\~\~перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Отже оскільки договір встановлює обов`язок боржника повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитора вважається порушеним з моменту порушення боржником терміну внесення чергового платежу. А відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання боржником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий підхід відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у справі № 444/95/12 від 28.03.2018. З наявних у справі доказів вбачається, що кредит видавався позивачу на строк до 11.05.2015, тобто останній платіж повинен бути внесений не пізніше 11.05.2015, і ця дата є відправною для відрахування кінцевого трирічного строку. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 30.04.2020, тобто більше ніж через три роки з дня виникнення права вимоги, навіть за останніми платежем. Твердження відповідача про те, що право примусового стягнення в нього виникло з дня направлення вимоги про погашення кредиту, тобто з 05.03.2019, не ґрунтується на законі, оскільки, як було зазначено вище, відповідно до ст.514 УК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того суду не надано жодного доказу на підтвердження цієї заборгованості, яким може бути банківська виписка з рахунку боржника, в якій повинна бути відображена сума заборгованості із зазначенням строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не представляється можливим. Встановлене свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З копії повідомлення та вимоги № В/14/02/264 від 18.02.2019 вбачається, що відповідач повідомляє про відступлення прав вимоги та пропонує позивачу сплатити заборгованість за кредитом у розмірі 15454,66 грн. в строк до 18.03.2019. Позивач наполягає на тому, що він не отримував ніяких повідомлень і вимог. Відповідачем не надано доказів щодо отримання позивачем цих документів. Належних доказів щодо відправлення позивачу цих повідомлення та вимоги відповідачем також не надано, оскільки в описі вкладення відсутнє найменування відправника і дата складання. Крім того, як вбачається зі списку згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень № 16029-110-59, відправником листів є ТОВ «Дірект Технолоджі», а не відповідач. Платіжна квитанція теж не містить найменування платника. Отже позивач обґрунтовано посилається на те, що ним не отримано від відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги за зобов`язанням та усунення порушень вимог кредитного договору, а відповідачем доводи позивача не спростовані належними доказами. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не може вважатись безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Витрати на професійну правничу допомогу згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правничої допомоги, належать до предмета доказування у справі. Так п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За приписами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] 17.01.2022 укладено договір з адвокатом Скобліковим С.О., предметом якого є надання правової допомоги по складанню та підготовці позовної заяви та заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з розділом 4 цього договору сторонами визначено розмір гонорару за підготовку та складання позовної заяви, заяви про забезпечення позову в сумі 3000 грн. На підтвердження здійснення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано розрахунок суми гонорару від 17.01.2022, згідно з яким адвокатом надані послуги на загальну суму 3000,00 грн, які складаються з: підготовки та складання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 4 год 2000 грн (500 грн за 1 год виконання послуги); підготовка та складання заяви про забезпечення позову\~- 2 год 1000 грн (500 грн за 1 год виконання послуги). Фактична сплата витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн підтверджена довідкою про оплату послуг адвоката від 17.01.2022. Між тимзаявлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт підтверджено суду лише в частині підготовки та складання позову. Заява про забезпечення позову суду не подавалася, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн за підготовку та складання вказаної заяви. Що стосується\~розміру витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~за підготовку\~та складання\~позовної заяви,\~то він\~є цілком\~співмірним зі\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт,\~ підтверджений\~відповідними доказами, підстав для його зменшення суд не вбачає. При цьому сума заборгованості за кредитним договором ніяким чином не впливає на співмірність гонорару адвоката, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру. До того ж адвокатом було досліджено достатню кількість нормативно-правових актів, у тому числі й практику Верховного Суду України, позов мотивовано декількама підставами, які потребують окремого обґрунтування і вивчення законодавства різного напрямку, та витрачення у зв`язку з цим достатнього часу. Отже витрачений адвокатом час для підготовки позовної заяви відповідає обсягу виконаної ним роботи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться витрат на правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню доведені ним витрати на оплату правових послуг в сумі 2000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн 40 коп., так як позивач звільнений від вказаних витрат при зверненні до суду з цим позовом. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved