Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та ТОВ «Справжні фарби» 01 березня 2012 року укладено трудовий договір та відповідно до наказу № 03-к від 01 березня 2012 року прийнято її на посаду клейщика паперу, картону та виробів з них. Згідно картки рахунку № [NUMBER] станом на 30 червня 2021 року нараховану заробітну плату в розмірі 41 719 гривень не виплачено їй станом на 08 листопада 2021 року, коли її було звільнено. Відповідач відмовився надавати будь-які довідки щодо розміру нарахованої заробітної плати на день звільнення, отже, станом на 01 листопада 2021 року сума заборгованості по заробітній платі без відрахування податків та зборів складає 65 799 гривень. Оскільки відповідачем не виплачено своєчасно заробітну плату, то у неї виникло право на компенсацію втрат частини заробітної плати через порушення строків їх виплати, що складає без утримання податків та зборів у розмірі 2 505 гривні 88 копійок. Також відповідно до ст.. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що вона має право на індексацію своєї заробітної плати у розмірі 1 289 гривень 42 копійки. У зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 69 591,30 гривень із утриманням із цієї суми податків та зборів; компенсацію втрат частини заробітної плати через порушення термінів її виплати у розмірі 2 502 гривні 88 копійок із утриманням із цієї суми податків та зборів; індексацію невиплаченої заробітної плати у розмірі 1 289 гривень 42 копійки. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 грудня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про витребування доказів у ТОВ «Справжні фарби» довідку про заборгованість по нарахованій заробітній платі станом на 08 листопада 2021 року за місяцями, з вказівкою усіх місяців за якими утворилась заборгованість. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать конверти з судовими повістками, які повернулися до суду «за закінченням терміну зберігання», заперечень проти позову суду не представив, також не надав на вимогу суду інформацію по заборгованості у [PERSON] по заробітній платі, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 23 березня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13 січня 2012 року [PERSON] згідно наказу № 03 від 13 січня 2012 року була прийнята на роботу до ТОВ «Справжні фарби» на посаду клейщик паперу, картону та виробів з них (а. с. 18-19). Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу № 05/21 від 08 листопада 2021 року [PERSON] була звільнена з вищевказаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 19). Разом з тим, на сьогоднішній день ТОВ «Справжні фарби» не розрахувалося з [PERSON] у повному обсязі. При цьому, заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 31 серпня 2021 року складає 33 583 грн. 78 коп., що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Справжні фарби», яка містить печатку підприємства, але відсутній підпис директора вказаного підприємства Побережного С.А., однак враховуючи, що на вимогу суду відповідач так і не надав належним чином завірену довідку про заборгованість [PERSON] по заробітній платі, а тому суд вважає за необхідне захистити право позивача на оплату своєї праці, оскільки відсутні інші способи на отримання підтвердження про заборгованість. Також [PERSON] суду надано згідно картки рахунку № [NUMBER] станом на 30 червня 2021 року розрахунок нарахованої їй заробітної плати, яку не виплачено при звільненні, у розмірі 41 719 грн. ( за листопад 2018 року - 3 723 грн., за грудень 2018 року - 3 723 грн., за січень 2019 року - 4 173 грн., за лютий 2021 року - 6 020 грн., за березень 2021 року - 6 020 грн., за квітень 2021 року - 6 020 грн., за травень 2021 року - 6 020 грн., за червень 2021 року - 6 020 грн.) та за період з 01 липня 2021 року по 01 жовтня 2021 року на суму 24 080 грн. (за липень 2021 року - 6 020 грн., за серпень 2021 року - 6 020 грн., за вересень 2021 року - 6 020 грн., за жовтень 2021 року - 6 020 грн.), тобто на загальну суму без відрахування податків та зборів у розмірі 65 799 грн. Оскільки, станом на день звернення до суду, відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість по заробітній платі не погасив, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною 1статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із наданих суду доказів вбачається, що відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, та фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Справжні фарби» на користь [PERSON] суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, на загальну суму без відрахування податків та зборів у розмірі 65 799 грн., а не 69 591,30 грн., як просить позивач в позовній заяві не обґрунтувавши вказану суму та не підтвердивши її доказами, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме у розмірі 65 799 грн. Водночас, суд звертає увагу на те, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зарплати в розмірі 2 502,88 грн. та індексації не виплаченої заробітної плати в розмірі 1 289,42 грн., суд зазначає таке. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За приписами ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом із тим ст. 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. З поданого позивачем розрахунку, вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 2 502,88 грн. та розмір індексації не виплаченої заробітної плати на суму 1 289,42 грн. Вказаний розрахунок позивача відповідачем щодо неправильності його здійснення не спростовано, а відтак він приймається судом до уваги. Отже, з ТОВ «Справжні фарби» на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 2 502,88 грн. та індексація не виплаченої заробітної плати в розмірі 1 289,42 грн. З огляду на викладене вище, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому судові витрати у вигляді судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 858,52 грн. ( 65 799 грн. х 908 грн. / 69 591,30 грн.). Решту судових витрат компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, так як позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 2 502,88 грн. та індексації не виплаченої заробітної плати в розмірі 1 289,42 грн., що бути оплачені [PERSON] судовим збором у розмірі 908 грн., судом задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial