Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

17.12.2021 року позивач, від імені і в інтересах якої діє представник адвокат А.М. Нівчик, звернувся в суд з позовом до відповідача, про визнання виконавчого напису від 06.05.2021 року № 30943, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість в розмірі 13 920, 74 грн та 50 грн плати за вчинення виконавчого напису, загальною сумою 13 970,74 грн, таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що у вересні 2021 року позивачу стало відомо про відкриття Рожищенським відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів) виконавчого провадження № 66728204 від 07.09.2021 року. Підставою для відкриття даного виконавчого провадження є виконавчий напис №30943, виданий 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Є.М. Остапенком про стягнення з позивача заборгованості за період з 13.12.2020 року по 06.05.2021 року в розмірі 13 920,74 грн та 50 грн плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13 070,74 грн на користь відповідача. Позивач зазначає, що 18.04.2008 року між позивачем та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» укладено Кредитний договір № 701555/641, згідно з яким отримав кредит на суму 15 000 грн строком на 36 місяців з 18.04.2008 року по 17.04.2011 року. Свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повній мірі у передбачений договором строк. Вважає оспорюваний виконавчий напис незаконним, оскільки він вчинений з порушенням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. 28.12.2021 року на запит суду від 21.12.20021 ( ас 34) надійшла інформація про місце реєстрації позивача ( ас 38), оскільки дана інформація впливає на визначення територіальної підсудності у даній категорії справ, згідно частини 12 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 29.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 27.01.2022 року, яке було відкладено на 28.02.2022 року у зв`язку із залученням до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича і Рожищенський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 28.02.2022 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 14.03.2022 року. Учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 103-105, 108, 109). Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (ас 110). Представник відповідача 24.01.2022 року подав суду заяву про визнання позовних вимог та стягнення з ТОВ « Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн, а також клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 5000 грн до 1 907 гривень Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рожищенський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів), пояснення на позовну заяву не подали. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Згідно виконавчого напису від 06.05.2021 року, зареєстрований у реєстрі № 30943, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Є.М. Остапенком, на підставі статей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 ( далі - Перелік), запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ « ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором № 701555/641 від 18.04.2008 року за період з 13.12.2020 року по 06.05.2021 року включно, в сумі 13 920, 74 грн; за вчинення виконавчого напису 50, 00 грн, а всього - 13 970,74 гривень (ас 8). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 66728204 від 07.09.2021 року, старшим державним виконавцем Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( місто Львів) О.І. Байрак відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 30943, виданого 06.05.2021 року ( ас 11). Згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66728204 від 07.09.2021 року, визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат - 269, 00 гривень ( ас 10). Згідно постанови про стягнення виконавчого збору виконавчого провадження №66728204 від 07.09.2021 року, визначено для боржника виконавчий збір у розмірі - 1 397,07 гривень ( ас 9). Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.09.2021 року у ВП № 66728204, звернено стягнення на доходи [PERSON] ( ас 13). Згідно постанови про арешт коштів боржника від 08.09.2021 року у ВП №66728204, накладено арешт на грошові кошти та кошти на рахунках [PERSON] (ас 12). Відповідно до Кредитного договору № 701555/641 від 18.04 2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством « Індустріально-експортний банк», укладено Кредитний договір № 701555/641, згідно з яким позивач отримав кредит на суму 15 000 грн строком на 36 місяців з 18.04.2008 року по 17.04.2011 року ( ас 14). Згідно довідки від 03.02.2016 року про виконання кредитних зобов`язань, виданої директором ТОВ « Грифон Капітал» встановлено, що відповідно до кредитного договору № 701555/641 від 18.04.2008 року заборгованість за кредитом відсутня ( ас 16). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» ( далі - Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону (в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата ( рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодної заборгованості перед відповідачем, відповідно до кредитного договору № 701555/641 від 18.04.2008 року, немає. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи визнання відповідачем позову в частині основної вимоги - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає вимонанню, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, а тому позов підлягає до задоволення.. Відповідно до статті 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 гривні. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду срави по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно частини 1 статті 141 ЦПК України Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищенаведене у сукупності і надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу ( ас 19-23), а також: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд доходить висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу підлягає до задоволення частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved