Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

10 січня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 19 жовтня 2020 року між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір майнової поруки. 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 1109. З цього приводу за заявою стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», приватним виконавцем Вірко С.Г. було відкрито виконавче провадження № 66916418 від 23 вересня 2021 року, постановою останнього накладено арешт на майно боржника та проводяться дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно. Вказаний виконавчий напис є таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому не підлягає виконанню. Так, виконавчий напис було вчинено, незважаючи на те, що на момент укладання відповідного договору законодавство не передбачало такої можливості, оскільки на момент укладання договору про відкриття кредитної лінії у Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. [PERSON] вказує, що наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв`язку з виникненням такої заборгованості у неї перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо встановленнями суми заборгованості щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності, термін позовної давності за вказаними взаємовідносинами сплинув. [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис від 19 жовтня 2020 року № 1109 вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно таким, що не підлягає виконанню. 18 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. витребувано належним чином завірені копії документів, що були надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для вчинення виконавчого напису № 1109 від 19 жовтня 2020 року, а також копію виконавчого напису № 1109 від 19 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року застосовано заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66916418 з виконання виконавчого напису № 1109 від 19 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Позивач в судове засідання не з`явилась, 22 березня 2022 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи були повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлено, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано, у зв`язку з чим, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з`явились, 26 січня 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, прийшов до наступного висновку. Виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1109 від 19 жовтня 2020 року звернуто стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] , за її кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно кредитного договору № DNI0GA0000000007 від 21 серпня 2008 року. Зазначене нерухоме майно передано в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». Строк, за який провадиться стягнення - 12 років 11 днів, а саме з 21 серпня 2008 року по 01 вересня 2020 року (а. с. 57). З виклику приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. вбачається, що в провадженні виконавчого округу Дніпропетровської області перебуває провадження № 66916418 від 23 вересня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1109 вчиненого 19 жовтня 2020 року про звернення стягнення на вищевказане майно. В виклику також вказано, що у разі ненадання приватному виконавцю документів, що підтверджують факт про повне чи часткове самостійне виконання рішення, виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місяця проживання чи перебування, з метою повного та своєчасного виконання виконавчого напису, 12 січня 2022 року буде складено постанову про опис та арешт майна боржника (а. с. 14-16). На виконання ухвали суду про витребування документів приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надано документи на підставі яких 19 жовтня 2020 року було вчинено виконавчий напис № 1109. Так, 21 серпня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір № DNI0GA0000000007, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошті у розмірі та порядку встановленому договором, а позичальник зобов`язується повертати кредит, сплатити відсотки, винагороду в зазначені даним договором строки. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 72-75). 21 серпня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» укладено договір іпотеки квартири, зареєстрований в реєстрі за № 1963, відповідно до умов якого за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем. В договорі сторони погодили також порядок звернення стягнення і реалізацію предмета іпотеки. Договір є нотаріально посвідченим (а. с. 71). 11 вересня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звертався з письмовими вимогами про усунення порушень за кредитним договором до [PERSON] та [PERSON] (а. с. 64-69). 19 жовтня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії договору іпотеки № DNI0GA0000000007 від 21 серпня 2008 року, в рахунок погашеня заборгованості позичальника за вищевказаним кредитним договором (а. с. 58). Відповідно до виписки з рахунка боржника за договором № DNI0GA0000000007 від 21 серпня 2008 року, укладеного між ПРИВАТБАНК та клієнтом - [PERSON] , станом на 01 вересня 2020 року, всього заборгованість за кредитом складає 381497,73 доларів США, з яких 38373,79 доларів США - загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 59685,17 доларів США - залишок заборгованості за простроченими процентами, 15714,89 доларів США - заборгованість з комісії, 267723,88 доларів США - загальна сума нарахованої пені. Строк прострочення за тілом кредиту 4319 днів (а. с. 80-82). Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, з огляду на наступне. Так, основна сума зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № DNI0GA0000000007 від 21 серпня 2008 року складається з нарахованої протягом строку прострочення за тілом кредиту пені, а саме 267723,88 доларів США, строк прострочення платежів склав 4319 днів, що підтверджується розрахунком заборгованості виконаним АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 01 вересня 2020 року. Строк, за який провадиться стягнення за виконавчим написом складає 12 років 11 днів. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Визначаючи підстави, які зумовлюють необхідність визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] , звертає увагу, зокрема, на вчинення останнього поза межами строку позовної давності. Досліджені обставини вказують на те, що оспорюваний виконавчий напис дійсно вчинено з допущенням порушень п. п. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», як такий, що вчинений поза межами строку позовної давності. Викладене свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі та визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із позовною заявою у розмірі 1488,60 грн.

Outcome: approved