Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] повернути набуте ним майно, а саме: балон газовий «Кобра-1»-100, інвентарний номер 181200010379; наручники металеві БРМ-92, інвентарний номер 11160108482; та бронежилет «Страж М-ТТ/ПМ», інвентарний номер 1116010184, а також стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з 07.12.2017 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берегу) та для забезпечення публічної безпеки і порядку 22.12.2017 року отримав спеціальні засоби - балон газовий «Кобра-1»-100, інвентарний номер 181200010379; наручники металеві БРМ-92, інвентарний номер 11160108482; та бронежилет «Страж М-ТТ/ПМ», інвентарний номер 1116010184. Наказом Департаменту патрульної поліції від 09.07.2019 року № 502 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції, проте при звільненні отримане ним майно повернуто не було. За таких підстав позивач просить зобов`язати відповідача повернути набуте майно, підстави володіння яким відпали, в примусовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07.12.2017 року № 544 о/с [PERSON] було призначено на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берегу) по Управлінню патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим законом. Згідно картки обліку озброєння № 2891 від 22.12.2017 року [PERSON] отримано спеціальні засоби - балон газовий «Кобра-1»-100, інвентарний номер 181200010379; наручники металеві БРМ-92, інвентарний номер 11160108482 ; та бронежилет «Страж М-ТТ/ПМ», інвентарний номер 1116010184, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 10). Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 09.07.2019 року № 502 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції (а.с. 6). Проте при звільненні отримане майно відповідачем повернуто не було. 16.08.2020 року [PERSON] було направлено вимогу про повернення набутого набуте майно, підстави володіння яким відпали, яка останнім була проігнорована (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст.ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Водночас варто зауважити те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. Так, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, зобов`язавши [PERSON] повернути набуте ним майно, а саме спеціальні засоби - балон газовий «Кобра-1»-100, інвентарний номер 181200010379; наручники металеві БРМ-92, інвентарний номер 11160108482 ; та бронежилет «Страж М-ТТ/ПМ», інвентарний номер 1116010184, які були видані йому для виконання функцій поліцейського щодо забезпечення публічної безпеки і порядку, оскільки таке майно не є безпідставно набутим майном, що не підлягає поверненню, а підстави володіння ним відпали 09.07.2019 року з моменту звільнення [PERSON] зі служби в поліції. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 22766 від 29.11.2021 року (а.с. 12), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved