Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання в порядку спадкування права власності на частину нерухомого майна. Позивач зазначав, що за час подружнього життя його батьків [PERSON] , 1935 року народження та [PERSON] , 1942 року народження, вони у 1963 році збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . На вказаний вище будинок 17.12.2009 року виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 23.12.2009 року в КП «Великоберезнянське РБТІ» за реєстраційним № [NUMBER] зареєстровано право власності на вказаний вище будинок на ім`я [PERSON] , що стверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24883046 від 23.12.2009 року. Позивач вказував на те, що за змістом норм закону, які діяли на час забудови домоволодіння та на час реєстрації права власності спірного будинку , за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , побудований ними будинок є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя по Ѕ частці. Однак, за їх життя, між подружжям не було укладено договір про поділ майна та не було виділено частку в спільному майні подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також в позові зазначається, що [INFO] помер його батько та батько відповідачки [PERSON] . Спадкоємцями стали: мати [PERSON] , сестра [PERSON] (відповідачка по справі) та він. Позивач вказував на те, що спадкове майно, яке належало померлому [PERSON] : Ѕ частка у спільному майні подружжя житловому будинку [ADDRESS] . Частка кожного із спадкоємців [PERSON] становить по 1/6 з Ѕ. В подальшому, 14.03.2017 року їхня мати - [PERSON] залишила заповіт, згідно якого вона заповіла все своє майно йому позивачу по справі. Позивач зазначав, що [INFO] померла його мати, і він як спадкоємець, прийняв спадщину за заповітом. Однак [PERSON] за життя фактично прийняла спадщину за своїм померлим чоловіком, але юридично не оформивши, померла. Майно, на яке мала право [PERSON] :1/2 частки у спільному майні подружжя, набутому за час шлюбу житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та 1/6 частка з Ѕ частки в цьому будинку, яку успадкувала за своїм чоловіком, однак не оформила. Всього 4/6 частини в цьому будинку. Також позивач вказував на те, що єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , згідно її заповіту, є він, [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у майні померлої, немає. Спадкова справа за померлою [PERSON] не заводилась. А тому позивач претендує на 5/6 частки в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Крім того, він позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 5/6 частки спірного будинку в позасудовому порядку, оскільки оформити у нотаріуса спадщину, яка залишилася після смерті його батьків не може, так як за життя спадкодавців [PERSON] , 1935 року народження та [PERSON] , 1942 року народження, між подружжям не було укладено договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка матері не була визначена юридично та не зареєстровано її право власності належним чином, тому з цих підстав йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадковане майно. На підставі викладеного позивач просить: - визначити , що частка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] становить Ѕ; - визнати за ним в порядку спадкування за законом на 1/6 частку у праві власності на будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , Ѕ частка у праві власності на який належала його батькові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 4/6 частки у праві власності на будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визнання заповіту недійсним. В позові зазначає, що її мати [PERSON] , яка померла [INFO] на момент складання заповіту - 14.03.2017 року не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними через важку хворобу, а тому заповіт не може бути дійсним , що додатково довотитиметься свідченнями свідків, перелік яких нею буде надано суду в судові засідання та посмертною судовою експертизою померлої, яку вона має намір провести. Позаяк підпис на заповіті не належить померлій. А тому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до неї про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання в порядку спадкування права власності на частину нерухомого майна, а її вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] за первісним позовом позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, позаяк її мати на момент складання заповіту - 14.03.2017 року не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними через важку хворобу, а тому заповіт не може бути дійсним. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] просив задовольнити позов [PERSON] та відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] . Зазначив, що мати позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] на момент складання заповіту - 14.03.2017 року не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними через важку хворобу, а тому заповіт не може бути дійсним. Просить визнати його недійсним, та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку у праві власності в порядку спадкування за законом, після смерті батьків, а саме, в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] за життя збудували спірний житловий будинок, на який 17.12.2009 року Малоберезнянською сільською радою на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , та зареєстровано право власності на цей будинок за їхнім батьком, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим комунальним підприємством «Великоберезнянське бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2009 року на ім`я [PERSON] . Як видно, [INFO] помер їхній батько [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняли їхня мати, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] 14.03.2017 року їхня мати [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Малоберезнянської сільської ради за реєстровим номером 17, яким заповіла все своє майно позивачу за первісним позовом [PERSON] . В судовому засіданні також встановлено, що мати позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] за первісним позовом - [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом від 14.03.2017 року, посвідченим секретарем Малоберезнянської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за №17, згідно з яким [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, своєму синові [PERSON] . Згідно з копією паспорта [PERSON] і довідки, виданої виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради від 25.07.2019 року за №631/02-43, позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав разом із матір`ю і був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до частини 1,3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, від не заявив відмову від неї. Отже, [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, так як він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив відмову від спадщини. Крім того, статтею 125 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року(чинного на час забудови домоволодіння) було передбачено, що майно, яке набули дружини спільною працею під час подружжя, вважається за належне обидвом дружинам на засадах спів власності. Інше ж майно творить окрему власність кожного з них. Статтею 60 Сімейного кодексу України(чинного на час реєстрації права власності спірного будинку) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині , чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Тобто , за змістом вказаних норм закону спірний будинок, збудований у 1963 році, право власності на який зареєстроване 23.12.2009 року, за час шлюбу [PERSON] , 1935 року народження та [PERSON] , 1942 року народження, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя по Ѕ частці. За таких обставин, вимога позивача [PERSON] про визначення частки матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , що становить Ѕ - підлягає до задоволення. Вимога [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 4/6 частки у праві власності на будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є підставною і підлягає до задоволення. Крім того, з довідки Малоберезнянської сільської ради від 25.07.2019 року №631/02-43 вбачається, що громадянка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Гончар Т.М. від 21.03.2020 року №12/02-14 [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок не виникло. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним(власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст..ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд вважає, що за позивачем [PERSON] за первісним позовом слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку у праві власності на будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , Ѕ частка у праві власності на який належала його батькові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Щодо зустрічного позову [PERSON] , то суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як видно, [PERSON] не надала суду жодних доказів на підтвердження свого позову. Зокрема, не довела суду, що заповіт від 14.03.2017 року, посвідчений секретарем Малоберезнянської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №17, згідно з яким [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, своєму синові [PERSON] є недійсним. За таких обставин, в зустрічному позові [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за первісним позовом [PERSON] , слід стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь.

Outcome: approved