Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовує тим, що 09 лютого 2016 року рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 12.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно сплачувати аліменти не бажає, примусове стягнення проводиться регулярно по виконавчому листу. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, оскільки з січня 2018 року вони офіційно розлучені. Вона не працює, і її доходи невеликі. Син часто хворіє, а тому змушена вишукувати додатковий заробіток, щоб матеріально забезпечити сім`ю. Чоловік проживає окремо, вихованням дитини не займається, посильної матеріальної допомоги не надає, участі в його житті уникає, хоча добре матеріально забезпечений і має пристойні доходи. Дитина потребує постійного лікування, посиленого харчування, необхідних вітамінів та оздоровлення хоча б двічі на рік. Теперішні виплати по аліментах залишають її з дитиною за межами нормального проживання та його фізіологічного розвитку і існування. За таких умов вважає, що її матеріальний та сімейний стан змінився в сторону погіршення. Будь якої іншої допомоги на дитину вона не отримує. Аліменти, що стягуються за рішенням суду на утримання дитини з відповідача є недостатніми і мізерними, так як їх розмір не може бути необхідним та достатнім для забезпечення гарантованого розвитку дитини, який є школярем початкових класів. Враховуючи вказані обставини та законодавчо визначений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 2500,00 гривень щомісячно до його повноліття. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, 19.02.2022 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що на даний час працює у ТОВ ККНК «Технобуд» електрогазозварювальником, де отримує заробітну плату в розмірі близько 9000 гривень, інших доходів не має. Однак, він постійно забирає сина до себе, крім аліментів дитину забезпечує всім необхідним. Крім того, має на утриманні дружину та двоє малолітніх дітей, тому сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем не має можливості. Погоджується сплачувати аліменти у визначеному законом розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , у свідоцтві про народження батьком вказаний відповідач, матір`ю позивач (а.с.6). Відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 12 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В силу вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частина третя статті 181 СК Украни визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із зміною сімейного стану, значним покращенням чи погіршенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що даного розміру аліментів не вистачає, оскільки син є шкільного віку, потребує додаткових витрат, витрати на його утримання та лікування зросли. Однак, вказані обставини не підтверджені належними доказами. Також встановлено, що відповідач [PERSON] одружився та має другу сім`ю, на утриманні має двоє малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей (а.с.22-24). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням встановлених обставин у справі та приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд прийшов до висновку про необхідність збільшення аліментів та визначення їх у розмірі до 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з урахуванням обов`язку позивача по утриманню дитини, цілком забезпечить її подальше утримання і виховання. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. За вказаних обставин, розмір аліментів має бути змінений з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial