Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 28.08.2019 року за актовим записом № 38; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця з подальшою індексацією аліментів відповідно до закону починаючи з 25.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 серпня 2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Холмівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис за номером 38. В цьому шлюбі [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Вказує, що одруження виявилося невдалим, спільне життя з чоловіком не склалося через різні погляди на шлюб, сімейні цінності та вирішення сімейних проблем, постійно виникали непорозуміння щодо сімейних обов`язків, поглядів на виховання дитини, матеріальне забезпечення її потреб. Позивач зазначає, що на жаль з часом виявилось, що чоловік зловживає алкоголем і міг дозволити собі підняти на неї руку. Зважаючи на вказану обстановку в сім`ї, вона була вимушена разом з дитиною повернутися до батьків. З квітня цього року вона разом із донькою проживає окремо від чоловіка, та на сьогодні вона і донька [PERSON] перебуває на повному утриманні її батьків. Спільне господарство з відповідачем не веде, участі у вихованні та утриманні доньки він не приймає. Зазначає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, спору щодо спільного майна між ними не існує, станом на день подання позову спору щодо місця проживання дитини немає. Вважає, що в даному випадку є підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожної сторони, а найбільше інтересам дитини. Позивач вказує, що розірвання шлюбу між батьками та проживання батька окремо від дитини не звільняє його від обов`язків щодо дитини. При визначенні суми аліментів просить взяти до уваги, що відповідач є працездатною молодою людиною, стан його здоров`я хороший. Посилається на те, що розмір доходів відповідача їй не відомий, про місце його роботи також не знає, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні у відповідача немає. Враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що вона не має змоги працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, просить суд призначити відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 3000 грн.. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.19-20). 29.11.2021 року позивачем усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 37-38). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином. При цьому, 16.03.2022 року подала заяву, згідно якої позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу без її участі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28 серпня 2019 року у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2019 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с.27). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2020 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 29 квітня 2020 року складено відповідний актовий запис №40, батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.32). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.09.2019 року вих.№564 слідує, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Закарпатської області від 15.06.2021 року №2504 в склад сім`ї [PERSON] , 1997 р.н., жительки [ADDRESS] , входять: чоловік - [PERSON] , 1993 р.н., дочка - [PERSON] , 2020 р.н. (а.с.10). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, а також те, що позивач поновлення шлюбних відносин та збереження сім`ї вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе та їх шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня -2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved