Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. На обґрунтування позову зазначив, що згідно договору дарування від 29.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовським А.Г., він є власником квартири [ADDRESS] . Вказав, що в квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з 2014 року у квартирі не проживає, а з 2019 року взагалі не з`являється , не приймає участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг. Оскільки реєстрація відповідача у належному йому житлі створює перешкоди у користуванні і розпорядженні цим майном, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Совенко О.П. уточнив позовні вимоги. Вказав, що відповідач [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] ) є племінницею позивача, яка зареєстрована, але з 2014 року не проживає в належній йому квартирі, її особистих речей в квартирі немає. Зазначив, що перешкод у користуванні квартирою відповідачці ніхто не чинив. Місце її перебування наразі невідоме, спілкування вони не підтримують. Позивач [PERSON] є власником квартири, але не може в повній мірі користуватися та розпорядитися житлом, змушений платити комунальні послуги, які фактично відповідачем не споживаються, а тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Щодо примусового зняття відповідачки з реєстраційного обліку як проживаючої у належній [PERSON] квартирі вказав, що це не є позовною вимогою, а зняття з реєстраційного обліку відбудеться у разі задоволення позову на підставі судового рішення. Позивач [PERSON] підтримав свого представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час і місце судових засідань шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за адресою реєстрації. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши позивача та його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно договору дарування квартири від 29.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., позивач є власником квартири[ADDRESS] . Право власності на квартиру належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 281961593. Згідно інформації з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відповідач [PERSON] зареєстрована як проживаюча за адресою: [ADDRESS] . З повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що в архіві відділу наявний актовий запис № 180 від 01.03.2017 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. В актовому записі «місце проживання» нареченої [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришує з матерію позивача, [PERSON] , яка одна проживає у квартирі [ADDRESS] . На даний час [PERSON] з квартири не виходить, погано пересувається у силу похилого віку. Вказала, що вона, свідок, з 2008 року по 2020 рік працювала листоношею та заносила [PERSON] пенсію, а після звільнення почала з нею товаришувати. Щотижня вона приходить в гості, однак її онуку ніколи не бачила, у квартирі її речей немає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] вона знає з 1984 року. Відповідачку вона також знає, це племінниця [PERSON] , але вона у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала, жила з батьками десь в мікрорайоні Раківка, але приходила відвідувати бабусю, [PERSON] . У квартирі увесь час проживає лише мати позивача, [PERSON] . Вона, свідок, інколи заходить до [PERSON] провідати, в квартирі чужих речей не бачила. Зазначила, що останній раз бачила відповідачку приблизно у 2014 році. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до якого власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом відповідач [PERSON] набула права користування житлом як член сім`ї власника, що не заперечується позивачем, проте більше одного року не мешкає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Наявності поважних причин непроживання відповідача у квартирі за місцем реєстрації судом не встановлено, перешкод у користуванні житлом суду не доведено, добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знялася, не сплачує комунальних послуг, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved