Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

1. 20 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності. Заявлені позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 07.06.2018 позивач за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] , придбав квартиру [ADDRESS] . 06.11.2019 позивач дізнався про те, що власником квартири є відповідач. Набуттю останнім права власності на спірне майно передувало припинення такого права позивача 03.06.2019 рішенням державного реєстратора. У подальшому - 26.06.2019, право власності на квартиру було зареєстроване за ТОВ «СЕРТЕКС», яке 05.07.2019 продало її відповідачеві. Позивач як законний власник спірної квартири не укладав з відповідачем жодних правочинів щодо неї, а останній придбав квартиру внаслідок незаконних оборудок. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) про витребування квартири з незаконного володіння відповідача, скасування державної реєстрації права власності відповідача на неї (т. 1 а.с.а.с. 2 - 7, т. 3 а.с.а.с. 60 - 63). 2. 13 листопада 2019 року суд за заявою позивача забезпечив позов, наклавши арешт на спірну квартиру, заборонивши укладати правочини, спрямовані на її відчуження та/або обтяження, укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, найму, іпотеки (передавати квартиру в користування, управління, оренду, лізинг, у спільну діяльність, до статутного капіталу (майна) іншої юридичної особи або учасника товариства; вселяти мешканців для тимчасового або постійного проживання, проводити перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження оздоблення квартири та майна, яке в ній знаходиться, погіршення її поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану, зміни її технічних характеристик, руйнації або знищення), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо цієї квартири (т. 1 а.с. 97). 3. 04 червня 2020 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . 4. 17 липня 2020 року [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що є повноправним власником спірної квартири. Довіреність, на підставі якої було продано квартиру, учинена 2015 року, коли [PERSON] ще не була її власником, отже такий договір купівлі-продажу є недійсним (т. 1 а.с.а.с. 159, 160). 5. 05 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом третьої особи до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г., про визнання договору купівлі-продажу недійсним (прийнято ухвалою суду від 10.08.2020). Заявлені позовні вимоги було обґрунтовано тим, що страждає на психічні розлади і є особою з інвалідністю ІІ групи. [PERSON] , яка доводиться [PERSON] далекою родичкою, раніше намагалася визнати її недієздатною і стати її опікуном. Після смерті батьків [PERSON] стала одноосібною власницею спірної квартири. Ще під час оформлення спадщини (2015 року) [PERSON] для допомоги у цьому умовила [PERSON] скласти відповідну довіреність. У травні 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (батько [PERSON] ). Навесні 2019 року [PERSON] телефоном повідомила [PERSON] про те, що 07.06.2018 продала квартиру на підставі виданої на її ім`я квартири. Увесь цей час [PERSON] мешкала у спірній квартирі, сплачувала за комунальні послуги тощо. Таким чином, продаж квартири відбувся внаслідок зловмисної домовленості відповідачів. Викладені обставини стали причиною звернення третьої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2018 (т. 1 а.с.а.с. 169 - 173). 6. 25 серпня 2020 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що довіреність, що була видана на ім`я [PERSON] , мала положення щодо права розпоряджатися спірною квартирою, отже й договір-купівлі-продажу є цілком законним. Крім того, за вказаним договором покупець передав продавцю грошові кошти в сумі 288 800,00 грн, що також свідчить про його правомірність (т. 1 а.с.а.с.234 - 236, 241). 7. 07 вересня 2020 року [PERSON] подав до суду заперечення, у яких зазначив, що на момент видачі вказаної довіреності [PERSON] не була власником спірної квартири, оскільки лише прийняла спадщину, не оформивши її (т. 2 а.с.а.с. 1 - 3, 12). 8. 16 вересня 2020 року [PERSON] подав до суду відзив на позов третьої особи, у якому зазначив, що довіреність, яка була видана на ім`я [PERSON] , мала положення щодо права розпоряджатися спірною квартирою, отже й договір-купівлі-продажу є цілком законним. Крім того, за вказаним договором покупець передав продавцю грошові кошти в сумі 288 800,00 грн, що також свідчить про його виконання сторонами та його правомірність (т. 2 а.с.а.с. 13 - 18). 9. 27 вересня 2020 року [PERSON] подала до суду пояснення третьої особи, у яких зазначила, що на момент видачі довіреності [PERSON] їй належала лише частина спірної квартири, отже остання не мала права укладати від її імені договір-купівлі-продажу (т. 2 а.с.а.с. 92, 93, 103). 10. 01 жовтня 2020 року [PERSON] подала до суду відзив на позов третьої особи, у якому зазначила, що договір купівлі-продажу, укладений нею від імені [PERSON] , відповідає вимогам закону, посвідчений нотаріально і вчинений на підставі довіреності, виданої власником квартири, отже підстав для визнання його недійсним не існує. Крім того, третьою особою суду не було надано належних доказів зловмисної домовленості при відчуженні спірної квартири (т. 2 а.с.а.с. 104 - 114). 11. 20 жовтня 2020 року [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якій, серед іншого, зазначила, що після укладення оспореного нею договору купівлі-продажу вона продовжувала володіти та користуватися квартирою, оплачувати комунальні послуги, що свідчить про недійсність цього договору (т. 2 а.с.а.с. 188 - 198, т. 3 а.с. 14). 12. Того ж дня [PERSON] подав до суду пояснення третьої особи, у яких зазначив, що на момент видачі довіреності [PERSON] не була власником спірної квартири, оскільки лише прийняла спадщину, не оформивши її (т. 3 а.с.а.с. 15, 22). 13. 06 листопада 2020 року [PERSON] подала до суду заперечення, у яких зазначила, що договір купівлі-продажу, укладений нею від імені [PERSON] , відповідає вимогам закону, посвідчений нотаріально і вчинений на підставі довіреності, виданої власником квартири, отже підстав для визнання його недійсним не існує. Крім того, третьою особою суду не було надано належних доказів зловмисної домовленості при відчуженні спірної квартири (т. 3 а.с.а.с. 23 - 31, 35). 14. Того ж дня [PERSON] подав до суду заперечення, у яких зазначив, що довіреність, яка була видана на ім`я [PERSON] , мала положення щодо права розпоряджатися спірною квартирою, отже й договір-купівлі-продажу є цілком законним. Крім того, за вказаним договором покупець передав продавцю грошові кошти в сумі 288 800,00 грн, що також свідчить про його виконання сторонами та його правомірність (т. 3 а.с.а.с. 36 - 39, 43). 15. 10 грудня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 88). 16. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позов [PERSON] , заперечувала проти задоволення позову третьої особи, пояснивши, що 07.06.2018 позивач за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] , придбав квартиру [ADDRESS] . 06.11.2019 позивач дізнався про те, що власником квартири є відповідач. Набуттю останнім права власності на спірне майно передувало припинення такого права позивача 03.06.2019 рішенням державного реєстратора. У подальшому - 26.06.2019, право власності на квартиру було зареєстроване за ТОВ «СЕРТЕКС», яке 05.07.2019 продало її відповідачеві. Позивач як законний власник спірної квартири не укладав з відповідачем жодних правочинів щодо неї, а останній придбав квартиру внаслідок незаконних оборудок. Довіреність, що була видана на ім`я [PERSON] , мала положення щодо права розпоряджатися спірною квартирою, отже й договір-купівлі-продажу є цілком законним. Крім того, за вказаним договором покупець передав продавцю грошові кошти в сумі 288 800,00 грн, що також свідчить про його правомірність. 17. Представниця [PERSON] у суді заперечувала проти позову [PERSON] та не заперечувала проти задоволення позову третьої особи, пояснивши, що [PERSON] є повноправним власником спірної квартири. Довіреність, на підставі якої було продано квартиру, учинена 2015 року, коли [PERSON] ще не була її власником, отже такий договір купівлі-продажу є недійсним. На момент видачі вказаної довіреності [PERSON] не була власником спірної квартири, оскільки лише прийняла спадщину, не оформивши її. 18. Представниця [PERSON] у суді не заперечувала проти позову [PERSON] , заперечувала проти задоволення позову третьої особи, пояснивши, що договір купівлі-продажу, укладений нею від імені [PERSON] , відповідає вимогам закону, посвідчений нотаріально і вчинений на підставі довіреності, виданої власником квартири, отже підстав для визнання його недійсним не існує. Крім того, третьою особою суду не було надано належних доказів зловмисної домовленості при відчуженні спірної квартири. 19. Представник [PERSON] у суді заперечував проти позову [PERSON] та підтримував позов третьої особи, пояснивши, що третя особа страждає на психічні розлади і є особою з інвалідністю ІІ групи. [PERSON] , яка доводиться [PERSON] далекою родичкою, раніше намагалася визнати її недієздатною і стати її опікуном. Після смерті батьків [PERSON] стала одноосібною власницею спірної квартири. Ще під час оформлення спадщини (2015 року) [PERSON] для допомоги у цьому умовила [PERSON] скласти відповідну довіреність. У травні 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (батько [PERSON] ). Навесні 2019 року [PERSON] телефоном повідомила [PERSON] про те, що 07.06.2018 продала квартиру на підставі виданої на її ім`я квартири. Увесь цей час [PERSON] мешкала у спірній квартирі, сплачувала за комунальні послуги тощо. Таким чином, продаж квартири відбувся внаслідок зловмисної домовленості відповідачів. На момент видачі довіреності [PERSON] третій особі належала лише частина спірної квартири, отже [PERSON] не мала права укладати від її імені договір-купівлі-продажу. 20. Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. до суду не з`явилася, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 76). 21. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. 22. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, показання експерта, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов третьої особи необхідно задовольнити, з таких підстав. 23. Судом встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, від 22.01.2015 страждає на шизофренію (параноїдна форма, безперервна течія, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія «С», яскраво виражений змішаний дефект. F 20.00) (т. 1 а.с.а.с. 174 - 179). 24. [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 30.12.2015 згідно з розпорядженням №627, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 08.12.2007 за реєстром №3-6614, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 08.12.2007 за реєстром №3-6615, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою 18.05.2018 за реєстром №3-433, належала квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с.а.с. 12, 15, 71, 94 - 96). 25. 29 жовтня 2015 року [PERSON] видала [PERSON] довіреність, якою уповноважила останню представляти її інтереси у відповідній державній нотаріальній конторі з питань оформлення спадщини та одержання свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] . Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник В.А. (номер у реєстрі - 2097) (т. 1 а.с. 219). 26. 07 червня 2018 року між [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності від 29.10.2015 діяла [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким останній за 288 800,00 грн придбав спірну квартиру. Договір був посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою (номер у реєстрі - 3-467) (т. 1 а.с.а.с. 12, 13). 27. 03 червня 2019 року рішенням державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Новотрудівської сільської ради Ковальова С.В. право власності [PERSON] на спірну квартиру було скасоване (т. 1 а.с. 20). 28. 25 червня 2019 року між [PERSON] як засновником та ТОВ «СЕРТЕКС» було складено акт приймання-передачі нерухомого майна, за яким останнє прийняло до статутного капіталу спірну квартиру. Право власності ТОВ «СЕРТЕКС» на квартиру було зареєстроване державним реєстратором КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради Дворецькою Ю.О. (т. 1 а.с.а.с. 18, 19, 62 - 65). 29. 05 липня 2019 року між ТОВ «СЕРТЕКС» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. (номер у реєстрі - 324) (т. 1 а.с.а.с. 14, 18, 59, 60, 85). 30. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 31. За своєю юридичною природою договір купівлі-продажу є двостороннім (взаємним), платним, консенсуальним, каузальним правочином, для якого за загальним правилом властива наявність волі на її укладення власника майна, що відчужується, та його набувача. 32. Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 33. За правилами, встановленими частиною 1 статті 232 ЦК, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. 34. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. 35. Під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника i слугує підставою для визнання такого правочину недiйсним. Тобто в основу зловмисної домовленостi покладено умисні дiї представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значения, вiд кого виходила ініціатива здійснити змову - вiд представника чи вiд другої сторони правочину. 36. Головне, що характеризує цей правочин - наявнiсть усвiдомленості i волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку вiн представляв. Кваліфікація правочину як вчиненого внаслiдок зловмисної домовленостi, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторiн правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторiн виступають представники; зловмисна домовленість i вчинення правочину з iншою стороною вiдбулися на пiдставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленостi; настали несприятливі наслiдки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок між зловмисною домовленістю i несприятливими наслiдками для особи, яку представляють. 37. За приписами частин 1, 3 статті 237 ЦК представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин вiд імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з iнших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. 38. Представник не може вчиняти правочин вiд імені особи, яку вiн представляв, у своїх iнтересах або в інтересах іншої особи, представником якої вiн одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших ociб, встановлених законом (частина третя статті 238 ЦК). 39. Відповідно до статей 244, 245 ЦК представництво, яке ґрунтується на договорi, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій ocoбi для представництва перед третіми особами. Форма довiреностi повинна відповідати формi, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. 40. Судом встановлено, що [PERSON] , діючи на підставі довiреностi від 29.10.2015, відчужила за договором купівлі-продажу спірну квартиру. При цьому довіритель ( [PERSON] ) зазначений правочин не схвалював, грошових коштів вiд продажу своєї квартири не отримував. [PERSON] як представник [PERSON] за довіреністю вiд 29.10.2015, продаючи квартиру третьої особи [PERSON] , усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам довiрителя та свідомо допускала настання несприятливих наслiдків для нього. 41. Зазначені висновки виходять з доказів, наданих сторонами суду під час розгляду справи (або факту їх ненадання). 42. Так, зміст довіреності від 29.10.2015, свідчить про те, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси виключно з питань оформлення спадщини та одержання свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] . 43. Решта повноважень (зокрема, право на відчуження квартири) згідно з логіко-граматичним аналізом тексту довіреності, абсолютно пов`язана з метою її видачі - оформленням спадщини після смерті [PERSON] , отже має їй відповідати. 44. Таким чином, укладення [PERSON] оспореного договору купівлі-продажу поза рамками наданих повноважень (оформлення спадщини після смерті [PERSON] ), відбулося з порушенням меж прав представника. 45. Крім того, безумовним свідченням зазначеного висновку суду є факт неотримання [PERSON] грошових коштів вiд продажу своєї квартири. Доказів протилежного представницями [PERSON] , [PERSON] протягом розгляду справи надано не було. 46. Крім того, з огляду на приписи частини 1 статті 317 ЦК, за якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, під час укладення договору купівлі-продажу волю продавця має бути спрямовано на оплатну передачу новому власникові права володіння, користування та розпоряджання майном, а волю покупця, навпаки, - на набуття цих прав. Відсутність будь-якого із згаданих елементів свідчитиме про наявність у природі правочину юридичної вади. 47. Судом встановлено, що від моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу [PERSON] мешкала у спірній квартирі, сплачувала за комунальні послуги, одноосібно безперешкодно володіла та користувалася спірним нерухомим майном, що у сукупності з рештою встановлених судом обставин свідчить про відсутність при укладенні договору купівлі-продажу від 07.06.2018 волі сторін, спрямованої саме на відчуження. 48. З огляду на викладене суд вважає за необхідне позов третьої особи задовольнити, відповідно, залишивши без задоволення заявлений [PERSON] позов. 49. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10.10.2018 (справа №755/16955/13-ц), від 11.11.2019 №85868730 (справа №496/4851/14-ц), від 21.02.2020 №87793691 (справа №182/3593/17), які відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягають урахуванню судом. 50. У порядку статті 141 ЦПК з [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] необхідно стягнути компенсацію її судових витрат (по 420,40 грн). 51. При цьому суд не вбачає підстав для відшкодування [PERSON] та [PERSON] їх витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати не були підтверджені ними належними та допустимими доказами - платіжними документами про їх понесення. 52.

Outcome: approved