Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що в період з 03.12.1984 року по 31.12.2020 року він перебував в трудових відносинах з Олевською РДА. 31.1.2.2020 року Олевську РДА було реорганізовано шляхом приєднання до Коростенської РДА. 26.02.2021 року він був звільнений на підставі розпорядження голови Коростенської РДА №76-к від 25.02.2021 року, у зв`язку з реорганізацією. На день його звільнення відповідачем була нарахована заробітна плата в розмірі 52842,84 грн., однак розрахунок при звільненні з ним проведений не був. Розрахунок він отримав лише 19.05.2021 року. Оскільки 25.12.2021 року він отримав відповідь на своє звернення щодо розміру заробітної плати, просить поновити йому строк звернення до суду. Просить стягнути з відповідача 33084,18 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, з 26.02.2021 року по 19.05.2021 року. Крім того вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що майже три місяці він відчував моральні страждання, втратив нормальні жіттєві зв`язки, був вимушений економити на харчах, одязі. Просить стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди та 908,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить позовну заяву залишити без розгляду, оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду. Так, повний розрахунок з позивачем був проведени 19.05.2021 року, з запитом щодо заробітної плати він звернувся 07.12.2021 року, а отже ним пропущено строк звернення до суду. Крім того, зазначив, що позивач не перебував в трудових відносинах з Коростенською РДА, був звільнений головою комісії з реорганізації. Позивачем надана відповідь на відзив в якому зазначив, що з запитом щодо заробітної плати він звертався до відповідача в липні 2021 року, відповідь отримав лише в грудні, а відтак не пропусти встрок звернення до суду. Відповідачем надано заперечення. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 03.12.1984 року по 31.12.2020 року перебував в трудових відносинах з Олевською РДА. 31.1.2.2020 року Олевську РДА було реорганізовано шляхом приєднання до Коростенської РДА. 26.02.2021 року [PERSON] був звільнений на підставі розпорядження голови Коростенської РДА №76-к від 25.02.2021 року, у зв`язку з реорганізацією. Як вбачається з даних довідки №3 від 26.02.2021 року розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] станом на лютий 2021 року становить 52842,84 грн. (до виплати 37458,49 грн.). Розрахунок при звільненні [PERSON] отримав 19.05.2021 року. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу. У Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Як зазначено раніше, [PERSON] розрахунок при звільненні отримав 19.05.2021 року.. Отже встановлений трудовим законодавством тримісячний строк звернення до суду за захистом порушеного права тривав з 20.05.2021 року по 20.08.2021 року. З позовною заявою із вимогою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку [PERSON] звернувся до суду 30.12.2021 року, тобто з пропуском цього строку, просив його поновити. У позовній заяві [PERSON] наводив причини пропуску строку, а саме отримання відповіді на його звернення 25.12.2021 року та просив суд визнати причину пропуску тримісячного строку, передбаченого законодавством для звернення до суду з такою вимогою, поважною та клопотав про його поновлення. Строк, визначений ст.233 КЗпП України, є процесуальним, а не матеріальним (на відміну від строку позовної давності), строком - строком звернення до суду. Для звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначено тримісячний строк, початок якого обчислюється з моменту проведення такого розрахунку. Отримавши розрахунок 19.05.2021 року, позивач довідався про порушення свого права та мав достатній час для реалізації свого права на звернення до суду. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про пропуск позивачем визначеного КЗпП України строку звернення до суду та долучив копію звернення [PERSON] до відповідача щодо розміру його заробітної плати, яке датоване 07.12.2021 року. Вказане дає змогу зробити висновок про те, що в межах тримісячного строку звернення до суду у позивача не було перешкод для реалізації свого права на вчасне подання позову, в межах вказаного строку він навіть не вживав заходів для отримання необхідних даних чи документів для його подання. При цьому, долучена позивачем до відповіді на відзив копія його заяви, яка датована 12.07.2021 року та на яку він посилається, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, не містить жодних даних про її реєстрацію відповідачем, а відтак судом до уваги не береться. Враховуючи те, що про порушене право [PERSON] дізнався 19.05.2021 року, звертаючись до суду із вимогою про стягнення заробітку за час затримки розрахунку ним було пропущено тримісячний строк звернення до суду із такою вимогою, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення строку звернення та відповідно і задоволення вимоги. Оскільки вимога стягнення моральної шкоди є похідною від первісної про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, ваона задоволенню також не підлягає.

Outcome: dismissed