Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

17.01.2022 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.09.1993 Лімнянською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис №14 та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.09.1993 уклала шлюб з [PERSON] , в якому в них народилося десятеро дітей: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми та дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , та дочка [PERSON] [INFO] , які є неповнолітніми. Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, через постійні непорозуміння та суперечки, свідками яких були їхні діти. Відповідач не поважав її як жінку та матір їхніх дітей. У них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, що привело до того, що з 2018 року разом не проживають. Примирення між ними та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Окрім того, позивач зазначає, що неповнолітні діти проживають разом з нею, перебувають на її утриманні. Відповідач має також обов`язок утримувати своїх дітей, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 20.01.2022 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнав повністю. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 04.09.1993 Лімнянською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2018. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Від шлюбу сторони мають десятеро дітей: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми; дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , та дочка [PERSON] [INFO] , які є неповнолітніми. Довідками, виданими старостою села Лімна Виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №67 і №68 від 17.01.2022 стверджується, що непеовнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, на підставі ст.\~110 СК України просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин з 2018 року, відсутність спільного побуту, наявність у сторін п`ятеро неповнолітніх дітей, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак, суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення. Враховуючи положення ст.113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . Також суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін у справі проживають разом із матір`ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні, що не заперечується сторонами в справі. Відтак, позивач підставно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як той з батьків, з ким проживають діти. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів у цій справі, суд враховує вік та стан здоров`я дітей, відповідача як платника аліментів. У суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, відомості щодо його матеріального стану. У свою чергу, відповідач визнав позов про стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, про що подав відповідну заяву. З урахуванням досліджених обставин справи, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є підставними та підлягають до задоволення. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Позивач у позовній заяві просить не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. Водночас, вирішенню підлягає питання щодо судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Водночас, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач згідно з п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, а відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, тому 50% суми судового збору, що становить 496,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved