Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2021р. було в повному обсязі задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Алекскредит" (треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 82-85). Так, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 04.04.2020р. зареєстрований в реєстрі за №6120, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованість за кредитним договором №2383768 від 11.06.2019р. у розмірі 14 260 грн.40коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7 000 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 7 260 грн.40коп., а також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» у розмірі 1 400 грн. - визнано таким, що не підлягає виконанню. Цим рішенням суду з відповідача стягнуто на користь позивача лише судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1261 грн. 20коп. 12.01.2022р. від представника позивача [PERSON] - адвоката Ковальова В.М. засобами поштового зв`язку надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від 07.01.2022р. (з підтвердженням направлення цієї заяви 08.01.2022р. відповідачу та третім особам (а.с. № 97), з посиланням на те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу. Оскільки, рішення суду опубліковано в ЄДРСР 04.01.2022р., то адвокатом вчасно подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача його судових витрат на професійну правничу допомоги в розмірі 9 800грн. Копія заяви про ухвалення додаткового рішення була направлена судом відповідачу ТОВ "Алекскредит" на е/пошту 26.01.2022р. та отримана (а.с. № 104-105). Відзиву, заперечень або клопотання про зменшення судових витрат [PERSON] на оплату ним професійної правничої допомоги адвоката від відповідача суду направлено не було. Рішення суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2021р. відповідачем отримано 12.01.2022р. на е/пошту (а.с. № 88), в апеляційному порядку не оскаржувалося, отже станом на 18.03.2022р. є таким, що набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, отже в нашому випадку - за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Ковальова В.М. від 07.01.2022р. (надійшла суду засобами поштового зв`язку 12.01.2022р.) про ухвалення додаткового рішення суду, надані письмові докази таких судових витрат позивача, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов,язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов,язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. (справа № 755/9215/15-ц) зазначила, що вимоги частини 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному позовному провадженні, де судових дебатів немає. Отже, вирішуючи питання щодо своєчасного подання представником позивача доказів понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу та з урахуванням того, що рішення суду оприлюднено 04.01.2022р., а також того, що представником позивача заява від 07.01.2022р. про ухвалення додаткового рішення направлена відповідачу та третім особам засобами поштового зв`язку 08.01.2022р. (а.с. № 97), тобто подана у п`ятиденний строк, суд вважає, що строк подачі доказів про понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу не пропущено. Щодо безпосереднього вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорар та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України в редакції від 18.03.2003р.). У постанові Верховного Суду від 11.11.2020р. у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18), а також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблені висновки, що судові витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено. Суд зазначає, що представником позивача на підтвердження понесення [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу до заяви від 07.01.2022р. про ухвалення додаткового рішення суду долучені наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 23.05.2020р., Звіт про виконання Договору, Акт прийому-передачі наданих послуг від 06.01.2022р.(а.с. № 98-101). Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження судових витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу, суд вважає, що такі судові витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи. Досліджуючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, варто зазначити наступне. Приймаючи до уваги, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, суд зазначає, що відповідачем, якому було направлено копію заяви про ухвалення додаткового рішення суду, як представником позивача 08.01.2022р. (а.с. №97), так і судом 26.01.2022р. (а.с. № 104-105), будь-яких клопотань про зменшення розміру цього виду судових витрат, заперечень або відзиву, суду не надіслано. Тарифи адвоката щодо надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 23.05.2020р. (п. 4 Договору), на думку суду, є співмірними із рівнем складності справи та обсягом виконаних робіт, отже судові витрати позивача відповідають критеріям розумності та співмірності. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги результати розгляду судом цивільної справи 30.12.2021р., суд зазначає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 9 800 грн. в рахунок компенсації понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved