Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до Ольгопільської сільськоїради Гайсинського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] в х.Нижнєжуравський, Константиновського району Ростовської області, Російської Федерації померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку (пай) площею 2,6834 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ №777156, виданого на підставі розпорядження Чечельницької райдержадміністрації №542 від 22 жовтня 2007 року належала [PERSON] . Про наявність заповіту на земельну ділянку на її ім`я їй стало відомо у 2021 році, коли до неї подзвонили з місцевого сільськогосподарського підприємства та повідомили про необхідність оформлення спадкових прав. Коли звернулася до нотаріальної контори, щодо оформлення спадкового майна, отримала відмову, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини і їй рекомендували звернутись до суду. Позивачка вважає, що пропустила строк з поважної причини, тому просить суд задоволити позов в повному обсязі та визначити їй додатковий строк, у два місяці,для подачі заяви про прийняття спадщини. Судові витрати по справі просить залишити за нею. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 07 лютого 2022 року. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка усудове засідання не з`явилася, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Гарник А.В. у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, при розгляді справи покладаються на думку суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ № 777156, виданого на підставі розпорядження Чечельницької райдержадміністрації №542 від 22 жовтня 2007 року [PERSON] , жительці с.Любомирка, передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.6834 гектарів, розташованої на території Любомирської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.10) Відповідно до заповіту складеного 11 червня 2007 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області Смішко Н.П., зареєстровано у реєстрі за №42, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй онуці [PERSON] . (а.с.9) Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується витягами зі спадкового реєстру. (а.с.12) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 17 грудня 2020 року 96100017 відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Константиновського району Ростовської області [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №425. (а.с.29) Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру спадкова справа після покійної [PERSON] не заводилась. (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб виданого 24 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] після реєстрації шлюбу 24.09.2011 за актовим записом №141, змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ".(а.с.14) Відповідно до листа приватного нотаріуса Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілька А.М. від 02.03.2021 за №89/01-16 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки нею не було здійснено дій, які б свідчили про прийняття спадщини, а саме : не подано заяви до шести місяців, після смерті спадкодавця, а також вона не проживала разом із спадкодавцем на день її смерті, не є недієздатною, обмеженою в дієздатності, малолітньою чи неповнолітньою особою, тому згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, вона має право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.(а.с.11) Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17 липня 2020 року у Вінницькій області ліквідовано Чечельницький район та утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) до складу якого ввійшла Ольгопільська сільська територіальна громада. (а.с.35) Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.24 вказаної постанови, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, позов відповідачем визнано і визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе позов задовольнити . Судові витрати за клопотанням позивачки залишити за нею.

Outcome: approved