Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL -177327 від 13.03.2019 року у розмірі 126443 грн. 58 коп., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 80013, 65 грн., заборгованості за відсотками - 46429, 93 грн.; стягнути з відповідача судові витрати по справі, яка складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 13.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL -177327, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальниці грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені цим Договором. Відповідно до п. 2.1. Договору банк видав позичальнику кредит у розмірі 100 000 грн. на строк до 11 березня 2022 року. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Кредит видавався позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника. Відповідно до п. 4.1 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52.99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у п. 4.1. договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. Відповідно до п.п.6.1., 6.2. договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором та/або додатками до нього позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 36 щомісячних платежів по 5655 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж місяців з дати укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.6. договору погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту; у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Згідно з п. 6.9. договору банк у випадку, передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплаті платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до п.6.10. договору позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. Відповідно до п. 7.1. договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені нарахованої позичальнику не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. На виконання умов укладеного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору станом на 26.05.2021 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 126 443,58 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 80 013, 65 грн.; заборгованості за відсотками - 46 429,93 грн. Досудова вимога про повернення боргу за кредитним договором, яка була направлена позивачем на адресу відповідача, не виконана, зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання, повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності суду, не надала. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-177327, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти на поточні потреби у сумі 100 000 гривень терміном на 36 місяців до 11 березня 2022 року, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки (арк.с.13-15). Відповідно до меморіального ордера № 14394346 від 13 березня 2019 року [PERSON] отримала кредит у сумі 100 000 грн. (арк.с.8). Відповідно до розрахунку позивача за договором кредиту № CL-177327 від 13.03.2019 року [PERSON] виникла заборгованість у загальному розмірі 126443, 58 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 80013 грн. 65 коп., відсотків у розмірі 46429 грн. 93 коп. (арк.с.6-7). 19.04.2021 року АТ «Кредобанк» направлено на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості: 80013, 65 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 41488, 21 грн. - заборгованість за відсотками (арк.с.19, 20, 21-22,23,24). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, так як наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] отримала кредит, нею допущено прострочення платежів, наявна заборгованість, яка добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 126443 грн. 58 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 80013 грн. 65 коп., відсотків у розмірі 46429 грн. 93 коп. Розглядаючи вимоги позивача про відшкодування судових витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у сумі 12644, 35 грн., суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано: ордер серії КС № 573217; договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року; довіреність, видану АТ «Кредобанк» адвокату Павленко С.В.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; посвідчення адвоката. Однак, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, в повному обсязі, на підтвердження понесених витрат, а саме: акту приймання-передачі виконаних робіт, розрахунку вартості послуг адвоката, платіжних документів, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, відповідно до яких заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, позивачем не доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу в сумі 12644,35 грн., а тому в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача - на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial