Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

30 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 вересня 2009 року Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 255 зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, після реєстрації шлюбу позивачці було присвоєне прізвище « [PERSON] ». [INFO] у сторін народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . В лютому 2020 року подружні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, оскільки сторони мали різні погляди на сімейне життя, що негативно впливало на їх стосунки та призвело до розпаду сім`ї. З даного часу сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Майнового спору між ними не має. Зазначає, що їх шлюб розпався та подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після припинення подружніх відносин їх діти, за усною домовленістю між позивачкою та відповідачем та за згодою самих дітей, залишилися проживати з позивачкою. На утримання дітей відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Питання про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей на теперішній час не порушується. Спір щодо визначення місця проживання дітей між ними відсутній. Але, задля вирішення соціальних, цивільно-правових питань позивачка вважає за необхідне визначити питання щодо місця проживання їх дітей з позивачкою за рішенням суду. З огляду на викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , залишити їй прізвище « [PERSON] ». Визначити місце проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом їх матір`ю [PERSON] .. Стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору в сумі 1816 грн. 00 коп.. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Макіївка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання/перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суду направлений висновок щодо вирішення спору в частині визначення місця проживання дитини. В ході розгляду справи судом були розв`язані заяви та клопотання сторін та прийняті процесуальні рішення. Ухвалою від 08 червня 2021 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей ЗМР по Шевченківському району, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей передано на розгляд до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 56 ЦПК України залучено для прийняття участі в справі та для подання висновків на виконання своїх повноважень: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради. Ухвалою від 16 лютого 2022 року підготовчий судовий розгляд закрито та призначено слухання справи по суті. Ухвалою суду від 10 березня 2022 року розгляд справи вирішено розглядати в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 вересня 2009 року. Шлюб між ними зареєстрований Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 255, що стверджується свідоцтвом про одруження, серії: [NUMBER] . Позивачка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »(а.с. 9). Згідно із копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно із копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2302-11655 від 19 травня 2015 року, [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2302-5000236843 від 26 листопада 2019 року, [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2302-5000236828 від 26 листопада 2019 року, [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання малолітніх дітей № 113/01-34/22.01 від 01 лютого 2022 року, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, розглянувши матеріали Слов`янський міськрайонного суду Донецької області стосовно цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27 січня 2022 року протокол № 3, вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження умов проживання від 24 січня 2022 року, яке було проведено спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, для проживання, навчання, виховання, відпочинку та розвитку дітей створені належні умови. Відповідно до довідок від 21 січня 2022 року вих. № 28 та вих. № 27 малолітні [PERSON] , та [PERSON] , навчаються в Запорізькому академічному ліцеї № 34 Запорізької міської ради. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , та [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] . Спільне життя між подружжям не склалося. Сімейні стосунки між ними погіршилися через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, любові, взаєморозуміння, їх сім`я фактично розпалася, з лютого 2020 року вони стали проживати окремо і перестали вести спільне господарство. Спір з приводу поділу спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Діти за домовленістю сторін залишаються із позивачкою. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із цим, враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Як вбачається із представлених суду доказів діти проживають разом із матір`ю. Як видно із висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради, органу опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Аналіз вказаних доказів дозволяє дійти висновку, що діти постійно проживають із позивачкою, де мають звичні заняття, звичне коло рідних, друзів, тобто на сьогодні у матері дітей створена атмосфера любові, душевного комфорту, можливості морального та культурного зростання, а також належної матеріальної забезпеченості. Натомість аналіз вищенаведених досліджених судом доказів дозволяє дійти висновку, що відповідач на утримання дітей надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Питання про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей на теперішній час не порушується. Спір щодо визначення місця проживання дітей між ними відсутній. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, а навпаки повністю відповідає саме інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп., який був сплачений нею при звернення до суду із цим позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved