Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати його батьком її дитини [PERSON] , 2009 року народження, та зобов`язати орган ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що в 2008 році, під час роботи в м. Житомирі, познайомилась з [PERSON] , з яким перебувала в близьких відносинах та від якого завагітніла. [INFO] народила доньку [PERSON] , про що вона повідомила відповідача. Відомості про батька було записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Оскільки відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його, як батька, до органу державної реєстрації актів цивільного стану, змушена була звернутись з вказаною заявою до суду. Сторони до суду не прибули. Позивач в письмовій заяві просила задовольнити позов, проти чого відповідач не надав жодного заперечення або відзиву. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої записана позивачка, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно висновку експерта №СЕ-19-21/37389-БД від 12.01.2022 [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,9999999%. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пунктах 4, 9 своєї постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів, окрім інших, про визнання батьківства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п.2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Йевремович проти Сербії» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їхньої дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В порушення зазначених процесуальних норм права відповідачем не спростовано доводи позивача. Аналізуючи в сукупності доводи сторін та матеріали справи, наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт батьківства відповідача стосовно її доньки [PERSON] , а тому наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову в сумі 908 грн.

Outcome: approved