Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернулася в березні 2021р. до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності: домоволодіння в [ADDRESS] , однокімнатну квартиру в [ADDRESS] , автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] , причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: визнати за [PERSON] право власності на: однокімнатну квартиру в [ADDRESS] (вартістю 226500грн.), автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] , причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння в [ADDRESS] ; стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.05.1994 року по 01.12.2018р. сторони перебували у шлюбі, під час якого було придбано спільне майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності: домоволодіння в [ADDRESS] , однокімнатну квартиру в [ADDRESS] , автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] , причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] . Домовленостей щодо поділу майна добровільно не було досягнуто. 14.04.2021р. подано відзив на позов, в якому зазначено що все майно, яке є предметом спору за позовом придбане під час шлюбу, окрім автомобіля\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , вартістю 163000грн., який придбано 02.09.2020р. відповідачем після розірвання шлюбу. Визнає позов в частині визнання прав власності на нерухоме майно, а саме за [PERSON] право власності на: однокімнатну квартиру в [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на домоволодіння в [ADDRESS] (вартістю 325000грн.). Всі інші ТЗ - автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] (вартістю 64200грн.), причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] (вартістю 10000грн.) визнати по ? за сторонами. З вартістю квартири не погоджується, як заниженою. 10.06.2021р. подано відповідь на відзив, в якому вказано що залишення по ? частці ТЗ призведе до неможливості у користуванні такими. З вартістю домоволодіння не погоджується, подано в подальшому оцінку такого на суму 3 100 000грн. 30.06.2021р. подано заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що за ТЗ відповідач може отримати компенсацію. Окрім того, подано в подальшому висновок щодо вартості квартири на суму 945 000грн. Судом неодноразово вживалися заходи щодо добровільного врегулювання спору, яке в результаті сторонами було досягнуто. 22.02.2022 року в судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги щодо спірного автомобіля\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , вартістю 163000грн., погодившись що такий придбано 02.09.2020р. відповідачем, після розірвання шлюбу. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали зі зменшеними вимогами і просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Щодо судових витрат то просили також стягнути судовий збір в сумі 10253.60грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10 000грн. Витрати на проведення всіх експертних оцінок нерухомого та рухомого майна залишили за собою, водночас сторони через наявність спору щодо вартості кожного майна (як рухомого так і не рухомого) питання визначення такої вартості спірного майна за рішенням суду не ставили, а також це не було предметом позовних вимог (збільшення щодо цього не подавалось). Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні 22.02.2022 року після зменшених позовних вимог вимоги щодо спірного автомобіля\~ «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , позовні вимоги визнали. Щодо судового збору то просили застосувати суд вимоги ст.142 ЦПК України щодо визнання позову та повернення частини судового збору позивачу з бюджету. Щодо стягнення витрат на правову допомоги вимогу також погодились. Витрати на проведення всіх експертних оцінок нерухомого та рухомого майна залишили за собою. Витрати пов`язані з наданням професійної правової допомоги відповідачу, стороні позивача не пред`являють, залишаючи за собою. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи прийняте визнання представником відповідача позову в частині всього майна, окрім автомобіля «Reno Master»\~ реєстраційний номер\~ [NUMBER] , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.05.1994 року по 01.12.2018р. сторони перебували у шлюбі (а.с.13 т.1). Під час шлюбних відносин подружжям було придбано спільне майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності: домоволодіння в [ADDRESS] (а.с.11-12,104-124 т.1, а.с.44-51 т.2), однокімнатну квартиру в [ADDRESS] (а.с.16-31 т.1, а.с.4-30 т.2), автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.77-86 т.1), мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.87-94 т.1), причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.95-103 т.1). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно ч.1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки позов щодо запропонованого позивачем розподілу спільного майна визнається відповідачем, тому слід задовольнити вимоги позову щодо поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності: домоволодіння в [ADDRESS] , однокімнатна квартира в [ADDRESS] , автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] , причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: визнати за [PERSON] право власності на: однокімнатну квартиру в [ADDRESS] (вартістю 226500грн.), автомобіль «Reno Fluence» реєстраційний номер [NUMBER] , мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер [NUMBER] , причіп платформа реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння в [ADDRESS] . Щодо стягнення судових витрат, то слід вказати наступне. За подання позову позивачем оплачено 6810грн. та на підстави ухвали суду про залишення позову без руху - 3443.60грн. (а.с.5,60). За вимогами ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в т.ч. дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Водночас, представник відповідача просив застосувати норми ст.142 ЦПК України, згідно якої визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, зважаючи на це, 50% судового збору 5126.80грн. сплаченого позивачем слід стягнути з відповідача, та 50% судового збору 5126.80грн. повернути позивачу з державного бюджету. Також з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000грн. (а.с.51-52 т.1). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 ч. 3, 372 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved