Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

02.08.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Рукшинська сільська рада Дністровського району Чернівецької області про встановлення факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтуванні своєї заяви заявник зазначає, що з 1988 року по 01.07.2020 рік проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Заявник зазначає, що [PERSON] , помер [INFO] , його поховання за власні кошти здійснювала [PERSON] , та як його дружина. При житті [PERSON] , мав у власності земельну ділянку розміром 0.9200 Га, кадастровий номер: 7325087200:01 :002:0116 для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка розташована на території Рашківської сільської ради Дністровського району Чернівецької області і належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Щодо отримання спадщини, зокрема вищенаведеної земельної ділянки заявник звернулася до нотаріуса із заявою в установлений законом термін. Проте її було повідомлено, що вона не маю права на спадщину, так як я не являюсь офіційною дружиною покійного. Враховуючи вище викладене заявник просить суд задовольнити її заяву та встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2021 року клопотання представника заявника задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Масловської І.Ю., спадкову справу, яку заведено після смерті [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою заяву в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. 11.02.2022 року представник заінтересованої особи надав до Хотинського районного суду заяву в якій просить суд справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до державного акту серія ЯД № 118128 в якому зазначається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована на території Рашківської сільської ради Дністровського району Чернівецької області розміром 0,9200 га., яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Згідно до довідки виданої виконкомом Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.04.2021 року № 84 в якій зазначено, що покійний [PERSON] дійсно проживав з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] та вони разом вели спільне господарство з 1988 року по день смерті [INFO] . У відповідності до витягу з спадкового реєстру від 11.08.2020 року в якому зазначено, що зареєстрована спадкова справа № 66247246 приватним нотаріусом Масловською І.Ю., спадкодавець [PERSON] . 08.12.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла спадкова справа № 130/2020 заведена після смерті [PERSON] в якій приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю., яка містить в собі: заява [PERSON] про прийняття спадщини; свідоцтво про смерть [PERSON] ; довідка Рукшинської сільської ради від 10.08.2020 року № 221 в якій зазначено, що [PERSON] постійно проживав і був прописаний за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] . В господарстві на день його смерті прописані або проживаючі члени сім`ї відсутні; інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.08.2020 року в якому наявна наступна інформація: спадкова справа в реєстрі за № 45439810 заведена 15.09.2008 року, свідоцтво про право на спадщину за № в реєстрі 45620723 від 14.10.2008 року на 1/2 частки майна та свідоцтво про право на спадщину № 45620752 від 14.10.2008 року на 1/2 частки майна; інформаційна довідка з спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.08.2020 року в якому інформація відсутня; інформаційна довідка з спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.08.2020 року в якій зазначається наступна інформація: заповіт за № 2120839 чинний, від 14.12.1990 року. Свідок [PERSON] [INFO] житель с. Рашків Дністровського району Чернівецької області в судовому засідання 17.02.2022 року в своїх поясненнях зазначив, що покійний [PERSON] був його хресним батьком. Заявник [PERSON] та покійний [PERSON] жили разом в будинку покійного, згодом вони перейшли жити до іншого будинку, проживали вони тільки двоє інших співмешканців у них не було. Дітей у [PERSON] не було. Свідок [PERSON] місце реєстрації місце проживання: с. Рашків Дністровського району Чернівецької області в судовому засіданні 01 березня 2022 року в своїх поясненнях зазначила, що жила по сусідству з [PERSON] . Все життя [PERSON] та заявник проживали разом в с. Рашків. Дітей у них не було, вони вели спільне господарство та не перебували в шлюбі. В покійного дітей немає. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною ч.1 ст. 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Стаття 89 ч. 1 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та в межах судового розгляду. Пунктами 1-9 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, справи про встановлення яких розглядаються судом, зокрема, пунктом 5 ч.1.ст.315 цього Кодексу - про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження. Норма статті 315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року №2947-III). Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. Згідно до постанови Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17 в якому суд дійшов до висновку, що (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Отже, нормами Кодексу про шлюб та сім`ю (КпШС), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось таке поняття, як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання у період з лютого 1988 року до 01 січня 2004 року. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved