Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач 01.07.2018 позичив в борг [PERSON] 5 200 доларів США, які згідно розписки від 01.07.2018 мали бути повернуті до 01.07.2019, тобто між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути кошти, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала. Тому, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму основного боргу 5 200 доларів США, згідно розписки від 01.07.2018, 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. 18.10.2021 суддею Погребищенського районного суду Вінницької області відкрито провадження по справі на призначено до підготовчого судового засідання на 24.11.2021 (а.с. 13). 24.11.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено на 22.12.2021 через неявку сторін. 22.12.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено на 02.02.2022 через неявку сторін та розміщення на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідачки [PERSON] про розгляд справи (а.с. 25). 02.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.03.2022, розміщено на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідачки [PERSON] про розгляд справи (а.с. 33). Позивач в судове засідання не з`явився, у телефонному режимі позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через розміщення на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення про розгляд справи. Відзив не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. З метою дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності відповідачки. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, надавши їм повну, всебічну і об`єктивну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, що також не мало місця у даному випадку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] 01.07.2018 позичив в борг [PERSON] 5 200 доларів США, які згідно розписки від 01.07.2018 мали бути повернуті до 01.07.2019, тобто між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути кошти. Станом на 28.09.2021 взятих на себе зобов`язань відповідачка не виконала, кошти за розпискою від 01.07.2018 не повернула, у результаті чого за відповідачкою рахується заборгованість. Така вказана розписка відповідачкою не оспорювалась, в тому числі, її підписання, відзиву на позовну заяву до суду не надано. Так з розписки вбачається, що позивачем кошти надавалась в іноземній валюті у розмірі 5 200 доларів США. З позовом позивач звернувся 28.09.2021 за курсом НБУ станом на 28.09.2021 1 долар США коштував 26,6556 грн., отже, вартість 5200 доларів США у національній валюті складала 138 609 грн. 12 к. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 138 609 грн. 12 к. згідно з розпискою від 01.07.2018. Також у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 611 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. Оскільки зобов`язання, що виникли між сторонами, не передбачали відшкодування моральної шкоди у разі їх порушення, вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. не грунтуються на вимогах закону та обставинах справи, тому у їх задоволенні слід відмовити. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи на загальну суму 7 462 грн, а саме: 1462 - витрати по сплаті судового збору та 6000 витратити на правову допомогу. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійсненим ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Шибінським О.В. було надано ордер серії ВН №168632 та квитанцію №3 від 02.02.2022, яка свідчить про оплату позивачем послуг адвоката у сумі 6 000 грн. Згідно зі ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, з огляду на обсяг виконаних адвокатом Шибінським О.В. робіт, складність справи, суд приходить до висновку, що сума гонорару в розмірі 6000 грн. є співмірною із складністю справи та ціною позову, а тому є наявність правових підстав до задоволення заяви.

Outcome: partial