Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору, що стосується умов «плати за обслуговування кредитної заборгованості» недійсним та зобов`язання вчинити дії. Позов мотивований тим, що 12.12.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z75.00207.004654240. У відповідності до п. 1 кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 року відповідач надав позивачу грошові кошти на поточні потреби в сумі 22840,00 грн. терміном на 36 місяців, де за користування кредитом річна змінювальна процентна ставка в розмірі, що визначається як змінна частина ставки становить 9,5 %. Оскільки наданий позивачу кредит є споживчим кредитом, то на правовідносини сторін поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно положень частин першої, другої та п`ятої статті 18 якого продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п. 1.10 кредитного договору передбачено обов`язок сплати позичальником щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та в розмірах визначених «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 12 дня /числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Із вказаного графіку, позивачу за період з 12.01.2019 року по 12.12.2021 року необхідно сплатити вказаної щомісячної послуги за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 23762,88, а плата по процентам за користування кредитом за період з 12.01.2019 року та по 12.12.2021 року складає 3542,96 грн., що є несправедливою складовою однієї із умов договору, який по суті суперечить принципу добросовісності, що відображує істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Позивач не був обізнаний у необхідному обсязі з умовами кредитування, зокрема щодо ціни кредиту, реальної річної процентної стави, оплати послуг банку, в тому числі послуг за обслуговування кредитної заборгованості, а тому включення до умов договору плати за обслуговування кредиту по суті суперечить вимогам ЗУ «Про споживче кредитування». Незаконне включення оплати за вказану послугу до умов договору радикально в бік збільшення вплинуло на загальну вартість договору та на реальну річну процентну ставку за кредитом , що призвело до неналежного визначення ціни договору, відповідні умови угоди по суті є несправедливими, належна поінформованість позичальника про такі істотні обставини щодо ціни кредиту та підстав і порядку сплати коштів за угодою має суттєве значення для прийняття рішення про укладання договору. Відповідач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної послуги за обслуговування кредитної заборгованості, не зазначив, які саме послуги за вказану сплату надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив плату за обслуговування кредиту, що є незаконним та не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Тим більше, що сума яка нарахована банком до сплати та відповідно сплачена позивачем за таке обслуговування є доволі таки значною та фактично складає половини суми, яку позивач отримав в якості споживчого кредиту - 22840,00, що підтверджується випискою за період з 12.12.2018 року по 24.11.2021 року, де позивачем /клієнтом було сплачено за так звану послугу «щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості, де сума склала 12400,87 грн., яка в декілька разів перевищує процентну складову самого кредиту, тому такі умови договору по суті є несправедливими, недобросовісними, непропорційними та нерозумними зі сторони відповідача по відношенню до позивача /споживача. Просить суд визнати недійсним з моменту укладення кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 року - п. 1.11. вказаного договору, за яким передбачено, що за обслуговування кредиту Банком позичальник, сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 року, зарахувавши сплачену позивачем в сумі цих платежів із погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості за період з 12.01.2019 року та по день ухвалення судового рішення - в рахунок інших обов`язкових платежів (зі сплати заборгованості по тілу кредиту та процентах), що передбачені умовами кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 12.12.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z75.00207.004654240 ( а.с. 22-25). У відповідності до п. 1.1. кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 року Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 22840,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника. Відповідно до п. 1.11. кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018 Позичальник дає згоду Банку на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо себе (в т.ч. інформації, яка міститься в державних реєстрах та інших базах публічного користування), а також на перевірку особистих даних (встановлення фактів втрати паспорта особи, зміни прізвища тощо), в порядку, визначеному Законом України «Про організацію інформування та обігу кредитних історій». Позичальник підтверджує, що повідомлений Банком про те, що інформація для формування його кредитної історії буде передана : Товариству з обмеженою відповідальністю «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», з місцезнаходженням : 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11; Приватному акціонерному товариству «Міжнародне Бюро кредитних історій» з місцезнаходженням : 03062, Україна, м. Київ, пр-т Перемоги, 65 офіс 306, та Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», з місцезнаходженням :01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д. В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати недійсним пункт 1.11. кредитного договору № Z75.00207.004654240 від 12.12.2018, зі змісту якого не вбачається обов`язок позивача здійснювати плату за обслуговування кредиту, дана вимога передбачена п. 1.10. даного договору, однак враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог , та не вправі вийти за межі даних вимог, позивач в судові засідання не з`являлася, в поданих нею заявах про розгляд справи у її відсутність заяви про уточнення чи зміну позовних вимог не подавала, тому враховуючи наведене, в задоволенні даного позову слід відмовити. ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed