Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати виконавчий напис №55229 від 28 вересня 2020 року, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості в розмірі 26797 гривень, таким що не підлягає виконанню. Позивач свої вимоги обгрунтовує тим що 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за номером 55229, від 28.09.2020 року, згідно з яким, 05 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем відкрито примусове виконавче провадження про стягнення з позивача, заборгованость у сумі 26797,00 гривень, а саме: виконавчого збору - основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2679,70 гривень, розмір мінімальних витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Крім того позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63499660 з виконання виконавчого напису № 55229 від 28 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанас" заборгованості, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року задоволено заяву [PERSON] та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 55229, виданого 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанас" заборгованості у сумі 26797 гривень, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської обалсті Голяченка І.П. (ВП № 63499660). В підготовче судове засідання, призначене на 15 годину 30 хвилин 27 травня 2021 з`явилася представник позивача [PERSON] - адвокат Халагєра О.А. яка заявила що підтримує поданий позов повністю та заявила клопотання про долучення доказів. Представником відповідача Дрешель А.В., яка діє відповідно до довіреності від 21 травня 2021 року, до суду надано клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах. У зв`язку із зазначеним клопотанням, з метою забезпечення сторонам рівного права доступу до судочинства, розгляд справи відкладено до 26 липня 2021 року. Однак, через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання про повторне відкладення судового засідання у справі з тієї ж причини - у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. У зв`язку з повторною неявкою представника відповідача у судове засідання, з метою забезпечення розгляду справи у визначені законом строки, та з`ясувавши думку інших учасників справи щодо можливості проведення підготовчого судового засідання у відсутності представника відповідача, судом ухвалено рішення про проведення підготовчого розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явилися. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 13 годину 28 вересня 2021 року. В подальшому справу було знято з розгляду та призначено до розгляду на 13 годину 30 хвилин 23 лютого 2022 року. Позивач, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені шляхом надсилання судових повісток поштовим зв`язком. Крім того, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович були викликані шляхом розміщення оголошення про виклин на офіційному сайті судової влади за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/. Зазначені оголошення були опубліковані 27 травня, 27 липня, 28 вересня, 17 листопада та 29 грудня 2021 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив та про причини неявки суд не повідомив. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. З положення частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких оставин особа вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам статті 130 ЦПК України. Однак, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору -приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович у судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили. Таким чином, визначений частиною 3 статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву (пояснення) на позовну заяву не скористались, відзив (пояснення) на позов не подали, будь-яких клопотань та заяв від відповідача та третіх осіб до суду не надходило, відтак відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Крім того, вимогами статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статтей 223, 280 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 55229, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 587666407 від 30 листопадп 2019 року у розмірі 25597 гривень, у тому числі: простроченої заборгованості за кредитом у сум і 7600 гривень, простроченої заборгованостість по несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 14197 гривень, строкової заборгованості за штрафами і пенями 3800 гривень, а також 1200 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, яка підлягає стягненню 26797 гривень. На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса 05 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника - [PERSON] на користь стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс"заборгованості у сумі 26797 гривень, та винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору - основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2679,70 гривень та розміру мінімальних витрат на проведення виконавчих дій у сумі 400 гривень. В подальшому, 04 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНСИ» в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач - [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про отримання інформації, щодо вчинення ним вищевказаного виконавчого напису №55229 від 28.09.2020, просив надати копію виконавчого напису та документів, що встановлюють заборгованість. Зазначене звернення нотаріус отримав 28 січня 2021 року, про що свідчить трекінг поштового відправлення 1740002790537. Однак позивач відповіді на свій запит не отримав. Крім того, оглядом примірника договору № 587666407, укладеного 30 листопада 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлено, що відповідно до п 4.5сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис з одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Пунктом 4.16 зазначеного договору передбачено, що "Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаціно-телекомунікаційній системі Товариства та перервореним електронними засобами у візуальну форму." Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 23 від 21.03.2017. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 92 від 24.11.2017. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає саме Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 2075 від 11.11.1999, № 693 від 24.04.2000 та № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки договір фінансового кредиту було укладено у формі електронного документа то для вчинення виконавчого напису відповідачем приватному нотаріусу не міг бути поданим нотаріально посвідчений кредитний договір. З огляду на вказане, в момент вчинення виконавчого напису №55229, а саме 28 вересня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати у тому числі на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем [PERSON] 18 січня 2021 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням "Айлекс" в особі керуючого партнера Поповича Р.І. Відповідно до зазначеного договору адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором та залучає безпосередньо адвоката Халагеру О.А . Клієнт - [PERSON] зобов`язується перерахувати адвокатському об`єднанню гонорар - грошові кошти у сумі 5500 гривень, які мають бути сплачені не пізніше дня отримання акту приймання-передачі наданої правової допомоги та документів. 22 лютого 2021 року позивачем [PERSON] підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги №1/18/1/21 від 18 січня 2021 року. Відповідно до квитанції № 0.0.1984719784.1 від 20.01.2021 [PERSON] сплачено адвокатському об`єднанню "Айлекс" кошти у сумі 2750 гривень. Також позивачем, відповідно до квитанції №51 від 26 лютого 2021 року сплачено судовий збір за позання порзовної заяви у сумі 908 гривень, та відповідно до квитанції №50 від 26 лютого 2021 року ним сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 545 гривні. Відповідно до квитанції № 0.0.2075385586.1 від 03.04.2021 [PERSON] сплачено адвокатському об`єднанню "Айлекс" кошти у сумі 2750 гривень. Крім того, до винесення Рокитнянським районним судом Київської області ухвали від 23 березня 2021 року про зупинення стягнення з [PERSON] за виконавчим провадженням № 63499660, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем, за виконавчим написом № 55229 від 28 вересня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", ЄДРПОУ 42254696, заборгованості у сумі 26797 гривень, із заробітної плати [PERSON] здійснені відрахування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на загальну суму 2125 гривень 20 копійок (січень 2021 року - 1062 гривень 60 копійок, лютий 2021 року - 1062 гривень 60 копійок, що підтверджується відповідними звітами про відрахування та виплати ТОВ "Розумна логістика") Таким чином, з урахуванням викладеного з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", ЄДРПОУ 42254696 на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню: сплачений останні судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у сумі 1362 гривні, витрат на правничу допомогу у сумі 5500 гривень та 2125 гривень 20 копійок відрахувань із його заробітної плати у період з 01 січня 2021 року до 28 лютого 2021 року у межах виконавчого провадження № 63499660, відповідно до постанови приватного виконавця від 04 грудня 2020 року, що були здійснені до винесення ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року про зупинення стягнення з [PERSON] за виконавчим провадженням № 63499660, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П., за виконавчим написом № 55229 від 28 вересня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 133-141, 223, 258- 259, 263-265, 274, 279-281 ЦПК України, суд -

Outcome: approved