Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

23 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики, посилаючись на наступні обставини. 09.05.2016 р. [PERSON] під власноруч написану розписку позичив у нього кошти в розмірі 20000 дол. США для придбання квартири у м.Калуш Івано-Франківської області, які зобов`язався повернути до 10.05.2020 р. По завершенню строку відповідач кошти не повернув, повідомивши, що у нього не має коштів, коли зможе повернути борг він не знає, додатково повідомив, що роботи на даний час у нього також не має, окрім того, він травмувався та отримав ступінь інвалідності, неодноразово під час розмови посилався на те, що йому першочергово потрібно сплачувати аліме- нти на двох дітей. Також йому відомо, що вищевказана квартира вже у продажі. Інших джерел до- ходу, як зазначив у телефонній розмові відповідач, він не має. Окрім цього, у нього є боргові зо- бов`язання. Але останній будь-яких дій по погашенню заборгованості не приймає, чим порушив взяті на себе зобов`язання, що й стало причиною його звернення до суду з вказаним позовом. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 04 березня 2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квар- тиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (а.с.28). Ухвалою суду від 04.03.2021 р. провадження у справі відкрито з призначенням до судового роз- гляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.29). Ухвалою суду від 13.05.2021 р. за клопотання позивача залучено до участі у справі в якості спі- ввідповідача [PERSON] , яка зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.49). 16.08.2021 р. позивачем до суду надана уточнена позовна заява, в якій він просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] борг в розмірі по 10000 дол. США з кожного (а.с.68). Ухвалою суду від 31.01.2022 р. клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Мундяка М.М. про забезпечення позову шляхом призначення почеркознавчої експертизи залише- но без розгляду (а.с.135) Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заву про розгляд справи у його відсут- ність, підтримуючи уточнені позовні вимоги у повному обсязі (а.с.65). Представник відповідача 1 - адвокат Давиденка К.В. у судове засідання не з`явився, надав до су ду заяву, в якій уточнену позовну заяву визнав, зазначивши, що [PERSON] позичав кошти на придбання кварти [ADDRESS] . В кінці 2019 року [PERSON] звернулася до Калуського міськрайонного суду Іва- но-Франківської області з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя та просила виз- нати за нею право власності на 1/2 частину згаданої кварти, посилаючись на те, що це є спільна часткова власність подружжя. 04.02.2020 р. рішенням цього ж суду позовні вимоги задоволені ча- стково та визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину спірної квартири. Але рішенням суду були встановлені обставини, які потребують доказування, а саме: судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони (продавці) та [PERSON] з другої сторони (продаве- ць) уклали договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, також встановлено, що [PERSON] перед підписанням даного договору отримала кошти за продаж [PERSON] свої 1/2 частини квартири. Отже, на підставі цього судом було визнано право власності лише на 1/4 частину ква- ртини, але кошти, що зараз є предметом спору, [PERSON] отримала на руки та пішли на купівлю квартири, де вони і проживали. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що кош- ти бралися разом та віддавати борг будуть разом, що підтверджується звукозаписом аудіо файл - 20200203-161303 (а.с.73-74, 139) Представник відповідач 2 - адвокат Мундяк М.М. у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до матеріалів справи не долучено доказу, що саме [PERSON] надавала згоду на отримання коштів по розписці, що саме ці кошти були вико- ристані в інтересах сім`ї, а саме, на придбання спірної квартири, так як [PERSON] позичив у [PERSON] 20000 доларів США, а квартиру згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2016 р. від- чужено за 7229,26 дол. США, що в еквіваленті станом 16.05.2016 р. становить 184000 грн. До ма- теріалів справи долучено копію розписки про отримання коштів, тому просив витребувати ори- гінал розписки для проведення експертизи по визначенню написання давності документа. Не зро- зумілим також являється той факт, чому боргова розписка написана строком на чотири роки, та в даній розписці зазначено, що кошти позичаються на купівлю квартири у м.Калуш, але не зазначає- ься якої саме квартири. Позивачем не долучено жодного доказу того факту, що він звертався до [PERSON] з проханням повернути йому кошти, а також той факт, що відповідач виставив на продажу квартиру, що розташована за вищевказаною адресою. За вказаних обставинах просив від- мовити у задоволенні позовної заяви, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною (а.с.97-101). 22 листопада 2021 року представник відповідача 1 - адвокат Давиденко К.В. надав до суду від- повідь на відзив, зазначивши що [PERSON] стверджує, що вищевказана квартира дійсно була придбана за 184000 грн., ціна якої вказана у договорі купівлі-продажу, але занижена оцінка, яка по служила базою для оподаткування, та яку замовили продавці з метою уникнути зазначеного подат- ку, тому ціна за яку реально було придбана квартира становить 20800 дол. США. Спірний договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] , не потребує нотаріального посвідчення, а отже, не вимагає письмової згоди другого із подружжя, тому брати письмову згоду [PERSON] під час перебування у шлюбі не передбаченого законодавством. З приводу витребування оригі- налу розписки вказував, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2020 р. у справі № 345/1273/20 була призначена почеркознавча-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлено ряд питань, одне із яких - Чи є ознаки пізнішого внесення поправок (дописок, до печаток) в документ розписку від 09.05.2016 р.? На що експерт надав від- повідь, що дописок поправок та іншого в розписку внесено не було, додаткова експертиза по справі не призначалась, дані факти [PERSON] та її представнику відомі, оскільки приймали участь у справі. Отже дана розписка вже досліджувалась сертифікованим експертом, який не зміг дати відповідь стосовно давності написання розписки, а спроби відповідачки знову призначити експертизу з даного питання є лише способом затягування судового процесу та пору- шує права позивача. Посилання [PERSON] на те, що кошти, позичені у позивача, не були використані в інтересах сім`ї, але квартира була придбана в період шлюбу, самостійного доходу [PERSON] не мала, отже, єдиним способом придбати квартиру було позичання коштів. Крім того, [PERSON] віддав [PERSON] 10000 дол. США, яка за рахунок цих коштів погасила особисті дошлюбні боргові зобов`язання перед іншими особами, тобто, розпорядилася на власний розсуд. Тобто [PERSON] жодним чином не довела суду, що вищевказана квартира придбана за інші кошти, окрім як за позичені у [PERSON] (а.с.110-113). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.05.2016 р. [PERSON] власноручно склав розписку (копія на а.с. 23) про отримання позики від [PERSON] в сумі 20000 дол. США в повному обсязі та зобов`язався їх повернути до 10.05.2020 р., що ствердив власним підписом. На а.с.24-25 міститься договор купівлі-продажу від 16.05.2016 р., укладений між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) на придбання квартири [ADDRESS] ., вартість якої становить 184000 грн. На підставі ухвали Татарбунарського районного суду від 04.03.2021 р. Калуським міськрайон- ним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накла- дено арешту на квартиру [ADDRESS] об- ласті, власником якої є [PERSON] , що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження № 64781774 від 11.03.2021 р. (а.с.14). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2020 р. (а.с.75- 77) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя за- доволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . За змістом ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальнос- ті сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на під- ставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. До- казування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посила- ється, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у сп- раві № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є докумен- том, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладен- ня, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошо- вої суми. В силу ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість вико- нання ним грошового зобов`язання. Як передбачено ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими оз- наками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (су- му позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родови- ми ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів пере- вищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…, що перед- бачено ч.1 ст.1047 ЦК України. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені догово- ром. Розписка позичальника є доказом не лише укладення договору позики, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових ко штів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Саме такий правовий висновок про застосування ст.1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у спра- ві № 6-63цс13. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого, по- зивач передав [PERSON] в якості позики кошти в розмірі 20000 дол. США. з кінцевим стро- ком повернення 10.05.2020 р. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відпові- дно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсут- ності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.1 ст.625 цього кодексу, якою визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язан- ня. Як передбачено ч.1 ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були оде ржані у меншій кількості, ніж встановлено договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що суд має право ухвалити рішення про стягне- ння грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`я- зання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визна- чена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що борг за договором позики є спільним боргом подружжя, тому стягненню підлягає з обох від- повідачів. Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин подружжя, поряд із застосуван- ням норм ЦК України підлягають застосуванню норми СК України. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сі- м`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч.3 ст.61 СК України кореспондує ч.4 ст.65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подру- жжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недій- сним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.2 ст.65 СК України). Правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за ная- вності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктив- ний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення догово- ру він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтере- сах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спря- мований на забезпечення інтересів кредиторів. Відтак, судом встановлено, що договір позики від 09.05.2016 р. було укладено в інтересах сім`ї та отримані за ним грошові кошти використані [PERSON] для задоволення потреб сім`ї, а саме, для придбання квартири за вищезазначеною адресою. Отже, наявні правові підстави кваліфі- кувати [PERSON] , як зобов`язану особу (боржника) за укладеним [PERSON] договором по зики у формі розписки, попри відсутність згоди на його укладення від відповідачка, оскільки су- дом встановлено укладення цього правочину в інтересах сім`ї та використання отриманих за ним коштів саме в інтересах сім`ї. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для роз- гляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позову і стягнен- ня з [PERSON] та [PERSON] по 10000 дол. США на користь [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 6567 грн., по 3283,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved