Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

22 липня 2020 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання припиненим договору іпотеки № DNUGGK 70470151 від 22 лютого 2007 року, предметом, якого є квартира за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу. В обґрунтування позову зазначила, що 22 лютого 2007 року між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та укладено кредитний договір № DNUGGK 70470151, який забезпечений договором іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: [ADDRESS] . Заборгованість перед банком сплачена в повному обсязі, що підтверджується довідкою від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а отже договір застави слід визнати припиненим. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2021 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.03.2021 року №113. Ухвалою судді від 02 квітня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Позивач у судовому засіданні підтримала свою позовну заяву наполягала на задоволенні вимог з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи. В матеріалах справи наявний відзив відповідача в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки договір іпотеки є припиненим через виконання зобов`язання і не потребує ухвалення додаткового рішення суду. Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача та ознайомившись з письмовими запереченнями представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАК» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNUGGK 70470151.(а.с.5-7) В якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором 22 лютого 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки № DNUGGK 70470151, предметом якого була квартира за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 8-10) Згідно довідки виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №KH6L8NVT4GLRUEKS від 21.01.2020 [PERSON] станом на 21.01.2020 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК».(а.с.11) Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Так, за змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 546 ПК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України'). Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яке може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ПК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи вищевикладене, в силу ст. 598, 599 ЦК України, ст. 1,3,17 ЗУ Про іпотеку договір іпотеки квартири № DNUGGK 70470151 є припиненим в зв`язку із виконанням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUGGK 70470151 від 22.02.2007, що власне і не заперечує представник відповідача, а отже ухвалення судового рішення про припинення договору іпотеки не вимагається. Таким чином, враховуючи всі обставини у їх сукупності, суд доходить обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог визнання припиненим договору іпотеки квартири № DNUGGK 70470151 у зв`язку з відсутністю порушення як матеріального і процесуального права позивача.

Outcome: dismissed