Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

позивач 02.12.2021 року звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 725,28 гривень матеріальної шкоди, 30 000 гривень моральної шкоди, 11 500 гривень витрат на правничу допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою суду відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Внаслідок протиправних дій відповідача та заподіяння ним шкоди позивач змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні. Вважає, що відшкодуванню підлягає заподіяна відповідачем майнова шкода на придбання позивачем за власний рахунок медикаментів на лікування в розмірі 725,28 грн. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 гривень та обгрунтовує психологічним стресом, необхідністю перебувати на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Вказує, що змушений був вживати заходів із відновлення свого здоров`я та захисту своїх прав, звертатися до адвокатів, неодноразово відвідувати правоохоронні органи для надання пояснень, що вплинуло на звичну життєдіяльність, тривалий час він не міг повноцінно працювати та зосередитись на своїх робочих питаннях, приділяти увагу сім`ї. Просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) осіб. 08.02.2022 року до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому він визнає позов частково - просить ухвалити рішення, яким позовну заяву задоволити частково ухваливши сплатити позивачу майнову шкоду у розмірі 725,28 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., судові витрати - в розмірі 3 000 грн. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №462/7624/18, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Згідно обвинувального акту, який надійшов до Залізничного районного суду м.Львова, 14.09.2018 року близько 17.30 год., [PERSON] , перебуваючи по [ADDRESS] , маючи злочинний намір, направлений на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, стоячи від нього на відстані витягнутої руки, в стоячому положенні, предметом схожим на балончик пирснув в обличчя невідомою речовиною, внаслідок чого спричинив своїми злочинними діями [PERSON] у відповідності до висновку експерта №253/18 від 24.09.2018 року хімічний опік рогівки і кон`юктиви обох очей та обличчя, які могли бути спричинені 14.09.2018 року при застосуванні газового балончика та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Дії [PERSON] кваліфіковано як заподіяння легкого тілесного ушкодження [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України (а.с.2,3 кримінального провадження № 462/7624/18). В межах кримінального провадження потерпілим [PERSON] було заявлено цивільний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правничу допомогу, які станом на час подання цивільного позову становили 6 000 гривень (а.с.20-23 кримінального провадження № 462/7624/18). Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 05.11.2021 року задоволено клопотання обвинуваченого [PERSON] , на підставі ст.49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрито, цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду, роз`яснено останньому його право звернутися до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства. В ухвалі також зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] заявив, що визнає той факт, що своїми діями спричинив тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] , заявлений цивільний позов визнає частково, а саме повністю в частині спричинених матеріальних збитків, однак вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди потерпілим завищений (а.с.182,183 кримінального провадження № 462/7624/18). Згідно з ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Виходячи із змісту ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 05.11.2021 року, позиції відповідача, викладеної у його відзиві на позов, факт винуватості відповідача [PERSON] у заподіянні умисного тілесного ушкодження [PERSON] 14.09.2018 року, є встановленим. Згідно копії листка непрацездатності [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14.09.2018 року по 18.09.2018 року з невиробничою травмою (а.с.7). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Макуцькому встановлено діагноз: хімічний опік рогівки і кон`юктиви обох очей (а.с.8,9). Виходячи із змісту довідки КНП ЛШМД №75 від 29.11.2018 року з додатком, вартість лікування [PERSON] медичним закладом у період з 14.09.2018 року по 18.09.2018 року становить 2070, 94 грн., вартість медикаментів наданих хв. [PERSON] згідно історії хвороби - 725, 28 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Зазначене узгоджується з висновком Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під час розгляду справи № 923/700/17 вказав від 3 серпня 2018 року. Частиною 1ст.81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Позивач належними доказами підтвердив завдання йому матеріальних збитків на суму 725,28 грн., відповідач такі позовні вимоги визнав, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім матеріальних збитків позивач вказує, що йому завдано моральної шкоди. Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено у п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: approved