Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На момент її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , які у відповідності до ст.1268 ЦК України спадщину прийняли. [PERSON] [INFO] помер. На день його смерті разом з ним був зареєстрований та проживав її брат - спадкодавець за законом [PERSON] , який у відповідності до ст.1268 ЦК України спадщину прийняв, але не встиг її оформити у зв`язку зі смертю, яка настала [INFO] . Після смерті спадкодавця за законом відкрилася спадщина на належну спадкодавцю земельну ділянку загальною площею 0,4979 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822380800:02:000:0061, земельну ділянку загальною площею 1,9101 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 1822380800:13:000:0117 та земельну ділянку загальною площею 0,2305 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822380800:02:000:0062 та житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , який належав померлому згідно запису в погосподарській книзі №15 за 2016-2020 року, особовий рахунок № [NUMBER] , рік забудови 1966. У встановленому законом порядку вона спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, наслідком чого заведена спадкова справа №131/2020. Їй було видано три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на Ѕ частку вищезазначених земельних ділянок. Вона є єдиним спадкоємцем за законом другої черги, що прийняла спадщину та не відмовився від неї. Інші спадкоємці ні за заповітом, ні за законом 1-ої та 2-ої черги відсутні. Тому відповідачем в даній справі є виконавчий комітет Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, який за певних умов має право на спадкове майно. Вищевказаний спадковий будинок було побудовано, але спадкодавцем не було належним чином оформлено право власності на нього та не отримано відповідних документів, які б посвідчували це право. Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] у встановленому порядку проведена не була, враховуючи, що реєстрація будинків органами БТІ на той час проводилася лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», то відповідно зазначений будинок в органах МБТІ зареєстрований не був, тому у неї виникла необхідність звернутися до суду про встановлення права власності на вказаний житловий будинок. Її брат [PERSON] , який прийняв спадщину, після смерті батька [PERSON] , будучи зареєстрованим разом з ним на день смерті ( [INFO] ), який в свою чергу прийняв спадщину в Ѕ частці після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] і не оформив своїх спадкових прав, перешкоджає реалізації спадкових прав в органах нотаріату, оскільки законодавством України форма свідоцтва про право на спадщину в такому випадку не передбачена. Відповідно до п.1 ст.1276 ЦК України перехід права на прийняття спадщини, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В даному конкретному випадку чітко вбачається спадкова трансмісія, тому відсутність такої форми свідоцтва про право на спадщину, як вказано нотаріусом, не може бути підставою в позбавленні її права на спадкове майно. Оскільки створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,4979 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822380800:02:000:0061; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 1,9101 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 1822380800:13:000:0117; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,2305 га, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1822380800:02:000:0062; житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що залишились після смерті її брата - [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років в с.Іванопіль Коростенського району Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 19.03.2009 року. З довідки Ушомирської сільської ради слідує, що [PERSON] на день смерті, тобто на [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , чоловік [PERSON] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності числився за [PERSON] , згідно запису в погосподарській книзу №15 за 2016 -2020 роки, номер об`єкта погосподарського обліку [NUMBER]. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області від 20.05.2021 року №496/01-16 слідує, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилась, до нотаріальної контори спадкоємці з заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у віці 73 років в с.Іванопіль Коростенського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 209755. З довідки Ушомирської сільської ради №464 від 18.06.2020 року слідує, що [PERSON] на день смерті, тобто на [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним був зареєстрований та проживав: син [PERSON] . З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області від 20.05.2021 року №497/01-16 слідує, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась, до нотаріальної контори спадкоємці з заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. З урахуванням наведеного [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, однак не оформив спадкових прав, оскільки помер [INFO] у віці 46 років в с.Гуйва Житомирського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області 03.05.2013 року. З довідки Ушомирської сільської ради №465 від 18.06.2020 року слідує, що [PERSON] на день смерті, тобто на [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] один. Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області заведена спадкова справа №131/2020 . Ступінь родинного зв`язку між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та віднесення їх до кола спадкоємців за законом першої та другої черги підтверджено наявними у справі документами (копіями свідоцтв про народження, укладення шлюбу). 24.02.2021 року [PERSON] видані свідоутва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 1, 9168 гектарів, кадастровий номер 1822380800:13:000:0116, земельну ділянку загальною площею 0, 5931 гектарів, кадастровий номер 1822380800:02:000:0064, земельну ділянку загальною площею 0, 1370 гектарів, кадастровий номер 1822380800:02:000:0063, що розташовані на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належали [PERSON] , спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ760756 виданого Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області, 15 липня 2006 року, згідно з розпорядженням голови Коростенської районної державної адміністрації від 20.04.2006 року за №185. 25.02.2021 року [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме на : 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 1, 9101 гектарів, що має кадастровий номер 1822380800:13:000:0117, 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0, 2305 гектарів, що має кадастровий номер 1822380800:02:000:0062, 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0, 4979 гектарів, кадастровий номер 1822380800:02:000:0061, що розташовані на території Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, які належали [PERSON] , спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якої був її син: [PERSON] , котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ 760746, виданого Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області 15.07.2006 року, згідно з розпорядженням голови Коростенської районної державної адміністрації від 20.04.2006 року за №185. Отримати свідоцтво на спадкове майно у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частку земельних ділянок, що мають кадастрові номери 1822380800:13:000:0117, 1822380800:02:000:0062, 1822380800:02:000:0061 у органах нотаріату позивач позбавлена можливості, що слідує з листів приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Зіневича С.О. від 25.02.2021 року №72/02-14, 73/02-14. Підставами, які унеможливлюють видачу свідоцтва на вказане майно зазначено відсутність правовстановлюючих документів на будинок на підставі яких проводиться Державна реєстрація речових прав та відсутність форми свідоцтва про право на спадщину у випадку не оформлення особою спадкових прав. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності на зазначене майно за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. Інвентаризація будинку проведена КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації " Житомирської обласної ради 22.01.2020 року. Рік побудови будинку 1966. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Враховуючи те, що позивачем надано суду листи нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved