Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що її матір`ю та братом без її участі та згоди, була приватизована квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на вищевказану квартиру. Вказує, що після смерті матері не зверталась із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 17 жовтня 2008 року хворіла, стала інвалідом другої групи та в переважній більшості знаходилась в лікарні та лікувалася. Стверджує, що її брат, який прийняв спадщину після смерті матері, знав про її стан здоров`я та запевняв щоб не хвилюватись, але мене не інформував про стан справ, від нотаріуса не приходило жодних повідомлень про мої права як спадкоємця. Позивачка вказує, що вважала, що вона в будь-який час зможе звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що вона з метою прийняття спадщини звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак 28.12.2021 року нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна у зв`язку із тим, що вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Позивачка вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки вона постійно хворіла та не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті матері [PERSON] . Таким чином, із заявою про прийняття спадщини вона звернувся до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної конториПрядко І.І. тільки 22.12.2021 року. Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем майна померлої та пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, просила визначити її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] тривалістю два місяці. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05.01.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 21.02.2022 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується, свідоцтвом про народження від 09.11.1965 року. [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] у віці 74-х років, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Як вбачається із постанови державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної конториПрядко І.І. позивачка тільки 22.12.2021 рокузвернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] , протягом тривалого часу хворіє, що підтверджується відповідними медичними документами. Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної конториПрядко І.І. від 28.12.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна у зв`язку із тим, що вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2022 року квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч.1, 1223 ч.ч.2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави і ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається із матеріалів позову, причинами невчасної подачі позивачем [PERSON] нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом стали постійні захворювання. Предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи, що Законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій. Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи, що спадщина прийнята іншим спадкоємцем та, те що з моменту закінченням строку прийняття спадщини до подачі позивачкою заяви про прийняття спадщини, пройшов значний проміжок часу(більше шести років), аналізуючи обставини пропуску строку, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними та непереборними, оскільки позивач мала реальну можливість скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку або у найкоротший проміжок часу після його закінчення. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed