Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 04 листопада 2019 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець ( [PERSON] ) зобов`язалася передати у власність покупця ( [PERSON] ), а покупець зобов`язався прийняти кав`ярню, що за адресою: [ADDRESS] , та сплатити 100000,00 грн згідно графіка платежу. Посилаючись на те, що [PERSON] умови укладеного договору виконав частково, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 25 січня 2021 року, в сумі 55467,09 грн, в тому числі: 50000,00 грн основної суми боргу, 3205,47 грн пені, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 801,00 грн та інфляційні втрати - 1460,62 грн. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року позов [PERSON] задоволено. В січні 2022 року представником позивача - адвокатом Захарченком І.В. подано до суду заяву про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, та ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначено, що до ухвалення судового рішення у справі в заяві, поданій 09 грудня 2021 року, та в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. З огляду на це, останній просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку. За змістом частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами другою, третьою та восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved