Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 11164647000, укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», уклав Договір Іпотеки №11164647000-3 від 05.06.2007, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою I.I., зареєстрований в реєстрі за №2494, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 11.06.2012 між АТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу № 4 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно з якими право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Оскільки зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту [PERSON] не виконані, а на предмет іпотеки постановою державного виконавця накладений арешт, іпотекодержатель позбавлений можливості скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантованим законодавством, позивач, як новий власник, просить звільнити з-під арешту майно, що є предметом іпотеки. Стислий зміст відзиву відповідача. Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими, посилаючись на те, що первісний кредитор вже звертався до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту, рішенням суду від 30.03.2012 з нього та [PERSON] було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 128913,03 грн., чим, на його думку, було змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, зокрема припиняється право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, що не дає підстав звертатися до суду до нього з новим позовом, тобто позивач, як правонаступник втратив право на стягнення. Зазначив також, що ухвалою суду від 11.10.2017 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки виконавче провадження з примусового стягнення з нього та [PERSON] кредитної заборгованості завершено і в провадженні відділу ДВС не перебуває. Крім того, відповідач вважає, що позивач звернувся до суду тільки у листопаді 2021 року після спливу строку позовної давності, які є загальними, тобто три роки, що також є підставою для відмови в задоволенні позову. Стислий зміст заперечень третьої особи. Представник третьої особи - Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що боржником не сплачено в повному обсязі суму боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування арешту з належного йому майна відсутні. Разом з тим, із заперечень видно, що виконавче провадження завершено, знищено, і на виконанні відділу ДВС відсутнє. Процесуальні дії у справі. 19.10.2021 позовна заява отримана судом. 16.11.2021 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 17.11.2021 позовна заява залишена без руху. 07.12.2021 надійшла уточнена позовна заява. 13.12.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін та третьої особи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. 05.06.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11164647000, за умовами якого їй було надано\~кредит в\~іноземній валюті\~на суму\~22500,00\~грн.\~доларів США\~під 13,5\~%\~річних,\~з терміном\~повернення 02.06.2017\~року.\~В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір Іпотеки №11164647000-3 від 05.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., зареєстрований в реєстрі за №2494, за умовами якого в іпотеку було передано належне [PERSON] нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, заочним рішенням Інгулецького районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської областівід 30.03.2012 у справі № 416/753/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСибБанк», стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11164647000 від 05 червня 2007 року у розмірі 128 913,03 грн. 11.06.2012 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №4 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., зареєстрований в реєстрі за №2459-2460, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2017 року у справі №416/753/2012 було відмовлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в задоволенні заяви останнього про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні. Як зазначено в ухвалі суду, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 128 913,03 грн. завершено на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №256119698 від 12.05.2021, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору міни від 29.04.1994, посвідченого П`ятою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-951, на належить квартира за адресою: [ADDRESS] . За відомостями з Єдиного реєстру\~заборон відчуженняоб`єктів нерухомого майна, на вказану квартиру накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер 5075953, яке зареєстроване 05.06.2007 Приватним нотаріусом Літвіновою І.І. на підставі договору іпотеки ВЕО № 835892, № 835893 від 05.07.2007, укладеного з АКІБ «УкрСиббанк». З розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що 09.09.2013 постановою Жовтневого відділу\~державної виконавчої\~служби Криворізького\~міського управління\~юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 38340115, виданою 02.08.2013, на належну відповідачу квартиру за адресою: [ADDRESS] \~накладено арешт.\~Обтяження зареєстровано\~09.09.2013\~за №\~2423227державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції. Вказана квартира також обтяжена іпотекою, реєстраційний номер обтяження 5099834, зареєстрований Приватним нотаріусом Саєнко Е.В. на підставі договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, 2459-2460, від 11.06.2012, посвідчених Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. Іпотекодержателем зазначено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», іпотекодавцем - [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11164647000 від 05.062007 на суму 22500,00\~доларів США. Із заперечень заступника начальника Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) видно, що на виконанні відділу виконавче провадження відносно боржника [PERSON] , в якому було накладено арешт на майно останнього, відсутнє. Таким чином, судом встановлено, що виконавчий документ про стягнення коштів з відповідача на виконанні Покровського відділу ДВС не знаходиться, що підтверджується інформацією в АСВП, яка знаходиться у загальному доступі. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які випливають\~з порушення\~прав позивача\~на розпорядження\~належним йому\~нерухомим майном,\~внаслідок незняття\~з нього\~арешту,\~таправа власника вимагати усунення перешкод щодо розпорядження належним йому нерухомим майном. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до \~ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК України,\~кожна особа\~має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до частини п`ятої цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (п.7 ч.4 ст.59 вказаного Закону). Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч.6 ст.3 вказаного Закону, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Таке право кредитора (заставодавця) передбачене також нормою ст.572 ЦК України. Відповідно до\~п.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що позивачем доведено, що йому на підставі Договору факторингу № 4 від 11.06.2012, укладеного з ПАТ «УкрСиббанк», було відступлено право вимоги за кредитним договором №11164647000 від 05.06.2007, укладеного між АКІБ «УкрСиббак» та [PERSON] на суму 22500,00 доларів США, та на підставі Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012, укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» перейшло право вимоги за Договором іпотеки №11164647000-3 від 05.06.2007, укладеного між АКІБ «УкрСиббак» та [PERSON] , а отже ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» став іпотекодержателем належної відповідачу трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Наявність запису в Державному реєстрі про арешт вказаної квартири є перешкодою позивачу в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Суд не може прийняти заперечення відповідача про те, що за умови набрання чинності судовим рішенням про стягнення з нього в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, який було забезпечено іпотекою належної відповідачу квартири, позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти, і втратив право на стягнення, тобто не мав право на звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки в цьому позові позивачем заявлені вимоги про зняття арешту з майна, а не про стягнення боргу після зміни строку дії кредитного договору, і не про звернення стягнення на предмет іпотеки, як зазначає відповідач. До того ж, відповідач сам зазначає, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконали обов`язки по сплаті коштів на виконання рішення суду, і позивач не надав доказів його виконання. Також суд не погоджується з тим, що оскільки ухвалою суду позивачу було відмовлено в заміні сторони завершеного виконавчого провадження, він не може звернутися до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту, з огляду на те, що таке право передбачено нормою ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Навпаки, позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що він набув права за кредитним договором та договором іпотеки, стороною яких є відповідач, і знаходження іпотечного майна під арештом порушує його права на отримання коштів за кредитним договором. Вирішуючи заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, який позивач пов`язує з датою набрання чинності рішенням суду від 30.03.2012 у справі № 416/753/2012 про стягнення з нього та [PERSON] солідарно кредитного боргу, і яке набрало чинності 10.04.2012, суд не погоджується з тим, що предметом позову в обох справах є предмет іпотеки, оскільки у справі № 416/753/2012 предметом позову була кредитна заборгованість. Також суд не погоджується з тим, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд критично ставиться до посилань відповідача на судову практику у справах про оскарження виконавчих написів нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення ВСУ, на які посилається відповідач, містять різні конкретні обставини справи у порівнянні зі справою, яка розглядається. Отже, суд вважає помилковою думку відповідача, що позивач у цій справі звернувся до суду після спливу строку позовної давності. оскільки містить різні конкретні обставини справи у порівнянні зі справою, яка переглядається. За таких обставин суд відмовляє відповідачу у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. Суд не погоджується із запереченнями третьої особи по справі щодо відсутності підстав для зняття арешту з майна, оскільки виконавче провадження, в якому було накладено арешт на майно відповідача, було закінчено 27.10.2014 року на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той час (наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення), після чого виконавчий лист до примусового виконання не надходив, про що представник відділу ДВС зазначив в своїх запереченнях, під час закінчення виконавчого провадження державним виконавцем всупереч вимогам Закону (ст.50) не було вирішено питання про зняття арешту з належного боржнику майна, виконавче провадження, в якому було накладено арешт, знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. При цьому, третьою особою не надано доказів нестягнення з боржника виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, та находження на виконанні відділу виконавчого документа про стягнення таких витрат. Таким чином, суд вважає, що належне відповідачу нерухоме іпотечне майно під арештом знаходиться безпідставно, арешт майна та наявність відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує законні права та обов`язки позивача, як правонаступника всіх прав та обов`язків кредитора, у забезпеченому нерухомим майном договорі про надання споживчого кредиту, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зняття арешту з майна, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлений можливості. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує категорію справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір, та вважає, що судові витрати доцільно покласти на позивача.

Outcome: approved