Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суд з даним позовом та заявою про уточнення позовних вимог та просить визнати недійсними та скасувати рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 23.09.2021 року № 780, Про затвердження технічної документації із землеустрою за межами с. Борятин, яким громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на земельну ділянку площею 2.5 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД - 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) на території Червоноградської міської територіальної громади, за межами с. Борятин, згідно якої передано у спільну часткову власність по 1/3 частині громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кадастровий номер земельної ділянки - 4624884200:12:000:0114 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2.500 га. кадастровий номер - 4624884200:12:000:0114 за громадянами [PERSON] 1/3 частка , [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка, реєстраційний номер об`єкта № 2473286046120. Свої вимоги обгрунтовує наступним. Рішенням Сокальської районної ради Львівської області від 17.02.2000 року Позивачці надано у постійне користування 17,6216 га. землі на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області для зайняття фермерською діяльністю. Відповідно до державного акта на право постійного користування землею, Серія ЛВ 1054 від 09.02.2001 року, [PERSON] для ведення селянського(фермерського) господарства передано в постійне користування 17,6216 га. землі на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області. В 2021 році позивач звернулась в ПП «Рокос» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. Однак листом ПП «Рокос» від 13.10.2021 р. № 41 її повідомлено, що при виготовленні вказаної технічної документації встановлено, що на земельну ділянку площею 17, 6216 га. накладається інша земельна ділянка, а саме площею 2,500 га. (кадастровий номер 4624884200:012:000:0114), яка належить на праві власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Оскільки земельна ділянка надана Відповідачам у власність накладається на надану їй в постійне користування земельну ділянку і передані у власність відповідачам після набуття нею права постійного користування землею, яка не вилучалася з її постійного користування, то в даному випадку порушені її права землекористувача та унеможливлює виготовлення технічної документації на землю. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач Червоноградська міська рада подала суду відзив на позовну заяву, в якій просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, позивачем не наведено жодних доказів, що вона фактично користується земельною ділянкою Відповідачів, оскільки накладання земельних ділянок має місце лише в кадастрових картах та в натурі ці земельні ділянки можливо не накладалися. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позов, в якому вказали, що власником земельної ділянки є міська рада, а не позивачка, а тому остання не наділена право звертатися до суду з даним позовом. Позивачкою також не надано доказів того, що її земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З державного акта на право постійного користування землею, Серія ЛВ 1054 від 09.02.2001 року, вбачається, що [PERSON] передано в постійне користування для ведення селянського(фермерського) господарства земельну ділянку площею 17,6216 га. розташованій на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області. Цей державний акт виданий на підставі рішення Сокальської районної ради Львівської області від 17.02.2000 року яким Позивачці надано у постійне користування земельну ділянку площею 17,6216 га., що розташована на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області для зайняття фермерською діяльністю. Вказана вище земельна ділянка була отримана для ведення фермерського господарства та вона була внесена до статуту фермерського господарства «Дзвін» та віднесена до земель фермерського господарства, засновником якого є [PERSON] , про що вказано в статуті ФГ «Дзвін». Листом ПП «Рокос» від 13.10.2021 року № 41 встановлено, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку площею 17, 6216 га., накладається інша земельна ділянка, а саме площею 2,500 га. (кадастровий номер 4624884200:012:000:0114), яка належить на праві власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 2473286046120 встановлено, що право власності на вищевказану земельну ділянку 2,500 га. (кадастровий номер 4624884200:012:000:0114) зареєстровано по 1/3 частині за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набуто це право на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 780, виданого Червоноградською міською радою 23.09.2021 року, та зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: № 60798274 від 06.10.2021 року. Рішенням Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області від 29.04.2021 №438 за резульстатом розгляду заяви громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку орієнтованою площею 2,1800 в умовнокадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Червоноградської міської територіальної громади за межами с.Борятин, згідно свідоцтва про право на спадщину. В подальшому, на підставі рішення Червоноградської міської ради від 23.09.2021 №780 Про затвердження технічної документації із землеустрою за межами с.Борятин, громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано у приватну(спільну сумісну) власність земельну ділянку площею 2,5000 га. (код КВЦПЗД - 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) на території Червоноградської міської територіальної громади, за межами с. Борятин. Кадастровий номер земельної ділянки - 4624884200:12:000:0114. З свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2019 року виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Хома В.О. встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вони успадкували земельну частку пай розміром 2.18 га. після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] та на підставі сертифіката мав право на земельну частку пай КСП «Шахтар» с. Острів, Сокальськгого району, Львівської області розміром 2,18 га. в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку пай серія ЛВ № 0141040 [PERSON] , мав право на земельну частку пай КСП «Шахтар» с. Острів, Сокальського району, Львівської області розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, тобто без визначення меж цієї земельної частки в натурі. Право постійного користування [PERSON] на спірну земельну ділянку 17, 6216 га. було оформлене Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЛВ 1054 від 09.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 238. Право власності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на частину вищевказаної земельну ділянку площею 2, 500 га. оформлене витягом про право власності на земельну ділянку зареєстрованого 01.10.2021 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 2473286046120. Згідно зі статтею 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття позивачем у власність земельної ділянки) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст.116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16квітня 2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно п. 1.12 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» складання державного акту на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Проте, при виготовленні та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України передбачає встановлення в натурі меж земельної ділянки та погодження з суміжними землекористувачами. Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Виходячи з наведених норм, позивач наділена правом звертатися до суду з даним позовом про захист її порушеного права, що спростовує заперечення відповідачів з цього приводу. Враховуючи викладене, а також те, що факт накладення земельних ділянок відповідачам на земельну ділянку позивача, а також ту обставину, що отримання позивачем земельної ділянки в користування (09.02.2001 року) передувало отриманню у власність відповідачами їх земельних ділянок ( 23.09.2021 року), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Покликання відповідачів на ті обставини, що вказана земельна ділянка не зареєстрована в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за Позивачкою та відсутні докази того, що вказані земельні ділянки накладаються не відповідають вимогам матеріального права та дійсним обставинам справи і не є підставою відмови в позові. Так право постійного користування у позивачки на земельну ділянку підтверджується державним актом на право постійного користування землею, серія ЛВ 1054 від 09.02.2001 року. Таке право постійного користування не припинялось і ця земельні ділянка не витребовувалась у позивачки. Сам факт відсутності інформації про право постійного користування за [PERSON] в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно жодного правового значення не має. Щодо відсутності доказів накладання земельних ділянко то такий факт підтверджений листом ПП «Рокос» від 13.10.2021 року № 41, яким встановлено, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку площею 17, 6216 га., накладається інша земельна ділянка площею 2,500 га. (кадастровий номер 4624884200:012:000:0114), яка належить на праві власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Інших доказів, які б спростовували доводи [PERSON] , що накладення земельних ділянок та відповідно порушення прав Позивачки внаслідок такого накладення земельних ділянок відповідачі суду не представили. Також варто зазначити, що спадкодавцю відповідачів [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку пай серія ЛВ № 0141040, належало право на земельну частку пай КСП «Шахтар» с. Острів, Сокальського району, Львівської області розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, тобто без визначення меж цієї земельної частки в натурі. Тому, спадкодавцю належало лише право на земельну частку (пай) без визначення меж земельної ділянки, а відповідно право постійного користування у позивача на спірну земельну ділянку виникло швидше ніж у відповідача.

Outcome: approved