Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

В грудні 2021 року управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметв спору на стороні позивача Нетішинська міська територіальна громада, про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.06.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті водним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею. Вироком суду встановлено, що 28.04.2020 року близько 16 години 00 хвилин на каналі, що з`єднує річку Горинь та озеро «Стариця 1» (штучна водойма загалнього користування), що розташована неподалік вул. Шевченка в м.Нетішин Хмельницької області, [PERSON] , знаючи про обмеження вилову риби на рибогосподарських водних об`єктах Хмельницької обалсті у зв`язку із нерестом водних біоресурсів, здійснював незаконний вилов водних біоресурсів, використовуючи засоби для підводного полювання (гідрокостюм, ласти, маску, ремінь з грузами, резинові рукавиці, черевики для занурювання та металевий садок для зберігання водних ресурсів) та виловив 52 раки, загальною вагою 1,4 кг. Порушивши вимоги ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», Постанови Кабінету Міністрів України №1126 «Про затвердження порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» від 18.07.1998 року та встановлений Порядок раціонального використання, охорони і відтворення рибної водної фауни як важливої складової частини навколишнього природного середовища, згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року, [PERSON] завдав збитків рибному господарству України на загальну суму 1326,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.12.2021 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. 16.03.2022 року до суду надійшло клопотання начальника управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області Полудняка А. в якому останній просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, вказавши що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. 14.02.2022 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи у відсутності представника тертої особи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. З матеріалів справи вбачається, що вироком Нетішинського міського суду від 01.06.2020 року в кримінальному провадженні № 12020240080000115 затверджено угоду про визнання винуватості від 30.04.2020 року укладену між начальником Шепетівської окружної прокуратури Гончаруком В.В. та обвинуваченим [PERSON] . Останнього визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень із застосуванням спеціальної конфіскації знарядь лову та живих водних біоресурсів. Згідно довідки №1-3/488-20 від 30.04.2020 року виданої Управлінням Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, з наведенням та врахуванням «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання), або знищення громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських і водних об`єктах України», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року, розмір заподіяної шкоди водним біоресурсам внаслідок незаконного вилову раків [PERSON] становить 1326,00 гривень. Даний вирок набрав законної сили 02.07.2020 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином обставини, встановлені вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.06.2020 року області є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства україни від 15.07.2016 року №229 (зі змінами) основним завданням Хмельницького рибохоронного патруля є реалізація повноважень Державного агентства меліорації та рибного господарства України у сфері рибного господарства та рибної примсловості, охрони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем в районі діяльності. Згідно п.7.5 та 8.11 вказаного Положення, Хмельницький рибоохоронний патруль має право визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання внасліок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення вождних біоресурсів. Тобто управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області, в розумінні статті 56 ЦПК України від 18.03.2004 року є органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, які виникають у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. За приписами ч.1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч.1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Згідно ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - ухилення відповідача від обов`язку відшкодувати майнову шкоду, завдану його неправомірними діями, суд вважає, що така підлягає стягненню в повному обсязі з особи, яка її завдала. При цьому, суд враховує аргументи позивача з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування державі шкоди, заподіяної незаконним виловом раків, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. 1166 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та на які вірно посилається позивач у поданому позові. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, зокрема завдання відповідачем шкоди, її розміру, наявності обов`язку відшкодування даної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають повному задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. При цьому, судом враховується те, що позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved