Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

14.02.2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису №51638 від 20.05.2021 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в лютому 2022 року він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Дакорд фінанс» заборгованості у розмірі 25798,74 грн. на підставі виконавчого напису №51638 від 20.05.2021 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. Вказаний напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки він винесений без законних підстав для вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Нотаріусу не було надано кредитного договору, що посвідчений нотаріально. Крім того, вказану заборгованість не можна визнати безспірною, оскільки право вимоги по кредитному договору неодноразово було передано за договорами, а заборгованость обрахована невірно. З метою захисту своїх майнових прав змушений звернутися до суду. Провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Вказана ухвала суду отримана представником відповідача 21.03.2022 року та представниками третіх осіб 11.03.2022 року, проте у визначений судом строк відзиву на позов та пояснень, заперечень проти позову не надійшло. Клопотань про відкладення розгляду справи, про проведення судового засідання з викликом учасників до суду також не надійшло. Зважаючи на викладене, суд відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, проводить розгляд за наявними у справі матеріалами. 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66900289 на підставі виконавчого напису №51638, виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд фінанс» заборгованості у розмірі 25798,74 грн. (а.с. 13). З копії виконавчого напису №51638 від 20.05.2021 року вбачається, що ТОВ «Дакорд фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 111/711612 від 07.03.2008 року, укладеного між АТ "ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК" та [PERSON] відповідно до договорів відступлення права вимоги (а.с. 15). Заборгованість розрахована за період з 30.04.2021 року до 20.05.2021 року у розмірі 25748,74 грн., яка складається з 25748,74 грн. заборгованості за тілом кредиту. За вчинення виконавчого напису з боржника стягнуто 50 грн. Вирішуючи справу по суті суд аналізує наступні норми права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року) ? «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Установлені судом обставини свідчать, що серед документів, наданих позивачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17, де, зокрема, наголошено, що постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналізуючи зазначені факти, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис вчинений за наявності спірної заборгованості, тобто нотаріусом не дотримано основної обов`язкової умови щодо наявності безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Дакорд фінанс». Тому вимоги є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір (992 грн. 40 коп. за подачу позовної заяви та 496 грн. 20 коп. заяви про забезпечення позову) покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved