Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , котра померла [INFO] , належала: 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1220 га, кадастровий номер 4622482800:17:000:0050, що знаходиться на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №568900 від 14.12.2009р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Стверджує, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли дану спадщину, факт прийняття ними (позивачами) спадщини стверджується своєчасним зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права на спірне майно в позасудовому порядку через те, що таке набуте спадкодавцем на праві спільної сумісної власності та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня технічна можливість проведення реєстрації дії щодо переходу права власності на спадкоємців, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за кожним з позивачів право власності на 1/6 частину спірної земельної ділянки, розташованої на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської областів судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, пред`явлених стороною позивачів, просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №169/01-16 від 22.02.2022р. та копію спадкової справи №693/2018, що заведена після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Просив розглядати дану справу у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить: 1/2 ідеальна частка земельної ділянки площею 0,1220 га, кадастровий номер 4622482800:17:000:0050, що знаходиться на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку зі списком її співвласників серії ЯЕ №568900 від 14.12.2009р. Так, згідно списку співвласників, доданого до зазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку, співвласниками земельної ділянки кадастровий номер 4622482800:17:000:0050 є [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням вимог ст.ст.368, 372 ЦК України, частки кожного з них (як спадкодавця [PERSON] , так і [PERSON] ) в спірній земельній ділянці є рівними (по 1/2). Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 03.07.2006 року склала заповіт, посвідчений в Зав`язанцівській сільській раді Мостиського району Львівської області, яким усе свої майно в рівних частках заповіла позивачам по справі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №23. З матеріалів справи відомо, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , на час своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №693/2018, що заведена після смерті спадкодавця [PERSON] у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., слідує, що зазначену спадщину у встановлених законом порядку та строки прийняли саме спадкоємці за заповітом: сини спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , а також її дочка [PERSON] (позивачі по справі); факт прийняття ними спадщини стверджується їх своєчасним (у встановлений законом строк) зверненням до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини; кожному з позивачів видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавця [PERSON] . Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , та які б у встановлений законом строк прийняли таку, судом не встановлено. В той же час, через те, що спірна земельна ділянка набута на праві спільної сумісної власності та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня технічна можливість проведення реєстрації дії щодо переходу права власності на спадкоємців, позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та копією заповіту спадкодавця [PERSON] ; листом-повідомленням приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. №350/02-14 від 04.03.2019р., адресованого позивачам по справі, зокрема про неможливість оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку (її частку); копією спадкової справи №693/2018, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку зі списком співвласників земельної ділянки серії ЯЕ №568900 від 14.12.2009р.; довідкою виконавчого комітету Зав`язанцівської сільської ради про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті за №1383; копіями сторінок паспортів позивачів по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне майно (частку земельної ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони (позивачі) у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 ідеальна частка зазначеної земельної ділянки; право власності на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за кожним з них права власності на спадкове майно (частку в такому) є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення пред`явлених позовних вимог та визнання за кожним із позивачів права на 1/6 ідеальну частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved