Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у даній квартирі з квітня 2020 року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, його особистих речей в квартирі немає. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17 грудня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задоволити та стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Пояснив, що не проживає у вказаній квартирі з 2020 року та не має де зареєструвати нове місце проживання, тому на пропозицію позивача знятися з місця реєстрації по [ADDRESS] у добровільному порядку відмовився. Проти стягнення з нього судових витрат заперечив. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яку вона успадкувала від батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу 16 липня 2013 року, спадкова справа №47/2012, зареєстровано в реєстрі за №888. Право власності на вказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджено витягом 6266613 від 16.07.2013 року. В 1995 році [PERSON] одружилась з [PERSON] , який у 2007 році вселився в квартиру за адресою [ADDRESS] як член сім`ї власника. Як вбачається із довідки, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Золота осінь» [ADDRESS] від 27.10.2021 року [PERSON] , вона та її чоловік [PERSON] , 1963 року народження, зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Згідно з довідкою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золота осінь» [ADDRESS] від 27.10.2021 року, яка видана [PERSON] , 1960 року народження, [PERSON] , 1963 року народження, зареєстрований, але не проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Акту, складеного 25 жовтня 2021 року комісією в складі управителя ОСББ «Золота осінь» Сербай В.А., членів правління [PERSON] , [PERSON] проведено обстеження квартири [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] за даною адресою не проживає. У відповідності до частини другої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, беручи до уваги визнання відповідачем тієї обставини, що він не проживає в спірному житловому приміщенні більше року, що також підтверджується дослідженими судом доказами, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 908,00 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору та 4 500,00 гривень витрат на правову допомогу надані адвокатом Магдич О.О., факт надання та оплати якої підтверджується описом від 23.02.2022 року та ордером про надання правової допомоги. На підставі наведеного,

Outcome: approved