Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила: розірвати шлюб, зареєстрований між ними 16 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №727 та стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 16 червня 2011 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося та між ними припинились шлюбні відносини. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Зазначила, що дітям необхідний належний рівень життя для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя дітей. Відповідач працює у ПАТ «Тернопільський молокозавод» на посаді інженера з охорони праці, має постійний дохід та отримує пенсію по інвалідності. Відповідач інших утриманців крім дітей немає. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача - адвокат Денисовський М.Д. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та розміщення повідомлення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 16 червня 2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №727. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 2012 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 червня 2019 року. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за №1605 від 16 грудня 2021 року, виданою ПП «Люкс». Відповідач проживає окремо. Відповідач [PERSON] є інвалідом І групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідчення серії [NUMBER] від 10 березня 2012 року. Як слідує з довідки за №876 від 16 грудня 2021 року, виданої ПАТ «Тернопільський молокозавод», [PERSON] працює на посаді інженера з охорони праці. Розмір доходу останнього за період з 01 червня 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 74 941,69 грн. Як вбачається з довідки про доходи за №6172191635340116 від 22 грудня 2021 року, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності розмір якої за період з липня 2021 року по грудня 2021 року становить 35 909,52 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу слід зазначити наступне. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивача. Клопотання про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу суду не надав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №727. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний, стабільний дохід та пенсію. Відтак, відповідач має можливість матеріально утримувати своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Судом не встановлено наявності у відповідача інших утриманців крім дітей [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, інших утриманців крім дітей [PERSON] та [PERSON] не має, приймаючи до уваги інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 29 грудня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дітей. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дітей, для забезпечення їх гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача та неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. щодо вимоги про розірвання шлюбу та в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. щодо вимог про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved