Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 21 січня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають та перебувають на її утриманні. Упродовж останніх двох місяців відповідач матеріально не забезпечував сім`ю, вихованням дітей не займався та не цікавився ними, тим самим самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Відповідач має дохід від виконання різного роду робіт, інших дітей у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами стосовно нього не проводяться, тому просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, по 3000 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду відзив, відповідно до якого позов визнає частково. В обгрунтування відзиву зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 21 січня 2010 року до 24 січня 2022 року. Відповідач [PERSON] аліменти на утримання дітей може надавати в твердій грошовій сумі 1400 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки, на даний час він не працює і інших доходів не має. Відповідач власного житла не має, тому проживає разом з батьками, які є непрацездатні і пенсійного віку. Оскільки, відповідач є користувачем житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, у якому проживає, він змушений оплачувати комунальні послуги та надавати кошти на утримання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Бучацькій районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 08 грудня 2021 року. Позивачка зазначає, що станом на даний час відповідач має дохід від виконання різного роду робіт в Україні. Проте, це не відповідає дійсності, оскільки на даний час відповідач є безробітний і перебуває у пошуку роботи. Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Тому, мати і батько в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом і забезпечить належне їх утримання. Тому, стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі 3000 гривень на дитину, тобто 6000 гривень на двох дітей, є невиправданим і становить більше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представником позивачки [PERSON] - [PERSON] надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи, наведені у відзиві, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вважає, що розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, 3000 гривень на кожну дитину, є повністю співмірним до сучасних реалій: цін на їжу, одяг, речі першої необхідності, оплати за житлово-комунальні послуги. Вказаний розмір аліментів не є завищеним, а навпаки, забезпечить задоволення мінімальних потреб дітей та їх гармонійного розвитку. Отже, доводи відповідача, що розмір аліментів є значно завищеним і він позбавлений можливості сплачувати у визначеному розмірі аліменти, не заслуговують на увагу. Також, звертає увагу суду на те, що у [PERSON] відсутні об`єктивні перешкоди для сплати аліментів у розмірі, що пропонує позивачка, а саме, такі як незадовільний стан здоров`я, похилий вік, тощо, а тому він має можливість організувати своє життя таким чином, щоб сплачувати аліменти на рівні достатньому для їх належного догляду і виховання. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що [PERSON] станом на 13.01.2022 року перебував на обліку в Бучацькій районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості, як безробітний, а також те, що він проживає разом з батьками, які є пенсійного віку. Водночас, згідно довідки №28 від 11.02.2022 року про доходи [PERSON] , виданої ТзОВ «Бучачагрохлібпром», останньому в 2021 році нараховано заробітну плату в сумі 204 985,85 гривень. Крім того, відповідно до інформації Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 14.02.2022 року, сума нарахованої допомоги по безробіттю [PERSON] за грудень 2021 року та січень 2022 року становить 11222,48 грн. Зазначені факти дають підстави зробити висновок про платоспроможність відповідача, а тому доводи представника [PERSON] про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей в заявленому розмірі не заслуговують уваги. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2010 року до 24 січня 2022 року; В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач; Діти проживають разом з позивачкою; Відповідач не надає допомогу на утримання дітей; Відповідно до довідки Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №104 від 13.01.2022 року, виданої [PERSON] , він перебуває на обліку як безробітний з 08 грудня 2021 року; Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України). Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено на 2022 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Доказів того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі по 3000 грн, матеріали справи не містять. Згідно відзиву на позов [PERSON] погодився сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітніх дітей, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття дітей. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. Крім того, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, його вік, матеріальне становище позивачки та враховує те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial