Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного договору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Зазначене приміщення належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] . Зазначене нежитлове приміщення відвідачів знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, підключеному до централізованої системи опалення. У зв`язку із тим, що Відповідачі не проявляли власної ініціативи на укладання договору, 12 лютого 2021 року Позивач звернувся до [PERSON] , [PERSON] з листом з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власнику приміщення. Лист було направлено на адресу: [ADDRESS] , однак Відповідачі не отримали лист. 20.05.2021 року позивач звернувся до відповідачів [PERSON] та [PERSON] повторно з листом з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власнику приміщення, однак Відповідач не забрав лист з поштового відділення та він був повернутий Позивачу за спливом терміну зберігання. Позивачем в період часу з 03.10.2013 по 14.04.2021 проводилось постачання теплової енергії, згідно до розрахунку споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , приміщення 3 постановлено теплову енергію на загальну суму 82 928,96 гривень, при розрахунку наданих Відповідачем послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», оскільки Відповідачі споживали теплове енергію для обігріву належного їм на праві приватної власності нежитлового приміщення. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2270,00 гривень. 09 грудня 2021 року судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить нежитлове приміщення вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальна площа-71,3 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №236842704 від 14.12.2020.(а.с.26-27) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією №1198, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до положень п. 40 Правил користування тепловою енергією, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Згідно з п. 3 вказаних Правил, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону. Факт надання теплової енергії підтверджено рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради про початок опалювального сезону, актами обстеження, розрахунком теплового навантаження, актами передання теплової енергії (а.с.28-55). Відповідачами було спожито за період з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року теплової енергії на загальну суму 82 928,96 грн., що підтверджується розрахунком суми основної заборгованості та детальним розрахунком обсягу спожитої теплової енергії (а.с. 55-57). З придбанням у власність нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку у Відповідачів, як його власникам, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Належне відповідачам нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У вказаному нежитловому приміщенні відповідачів розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії. Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому позивач під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , застосовував тариф як для «інших споживачів». Обов`язок вчинення дій, спрямованих на укладення договору на постачання теплової енергії, покладається саме на споживача. Невчинення таких дій має наслідком безоплатне споживання поставленої теплової енергії, що суперечить положенням Закону України «Про теплопостачання». 12.02.2021 року позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» зверталися до [PERSON] та [PERSON] з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як з власниками приміщення, однак відповідачі проігнорували пропозицію, що підтверджується листами ( а.с.6-25). Отже, суд вважає, що обставини порушення оплати за спожиту теплову енергію є доведеними повністю. Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 82 928, 96 грн. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved