Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

12.10.2021 позивач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд: у разі неявки представника позивача у судове засідання, провести розгляд справи за відсутності представника позивача; проти ухвалення заочного рішення, не заперечує; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №946738116 від 17.02.2020 в розмірі 38255 грн.; судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2270 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено наступне: 17.02.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач у справі) укладено кредитний договір № 946738116 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно п. 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Правила визначають порядок і умови надання ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошових коштів у кредит. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, у тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 15 000 грн. 00 коп., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу (алгоритм дій споживача в телекомунікаційній системі ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору додається). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір № 946738116 від 17.02.2020 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № 3Х5FР37К було направлено позичальнику 17.02.2020 о 21:55:21 годині на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № 3Х5FР37К було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.02.2020 о 21:56:42 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, 17.02.2020 Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп. на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства додається). Відповідно до п. 1.2., п. 1.3. Кредитного договору, кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15000 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,64% за дисконтною процентною ставкою від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 1.4, 1.7. Кредитного договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення); розрахунок сукупної вартості кредиту за Дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого п. 1.2. цього договору, визначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору (Додаток № 1 до Договору). Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням №4е91а927-0е3е-4с08-868d-36d09с576452 від 17.02.2020 (копія додається). В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у, визначений кредитним договором, термін, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору; 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 8/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» №17/07 від 02.07.2021; 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 до договору факторингу № 05/0820-01, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 38 255,00 грн., з яких: 15000 грн. - основна сума боргу, 23255,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 02.09.2020 позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» направив відповідачу [PERSON] вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, проте станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач заборгованість не сплатив; просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020 у розмірі 38255,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті на 11.11.2021. 05.11.2021 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, що є правом позивача (а.с. 73-75). 08.11.2021 відповідач подав відзив на позов (а.с. 78-86), у якому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача, понесені ним судові витрати, розглянути справу без відповідача, але за участю представника відповідача - адвоката Морсійчука В.М., з огляду на таке: позивач вказує, що на момент подання позовної заяви (05.10.2021) загальна заборгованість за кредитним договором становить 38 255,00 грн., з яких: 15000 грн. - основна сума боргу, 23255,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, однак позивач не надав розрахунок суми заборгованості за відсотками в розмірі 23255 грн., у зв`язку з чим неможливо встановити її реальний розмір та перевірити формулу нарахувань саме такої заборгованості; надані позивачем, копії кредитного договору № 946738116 від 17.02.2020 та додатку № 1 до Договору (Графік розрахунків) не містять підписів сторін договору. На обґрунтування вимог позивач вказує, що Кредитний договір був оформлений у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит. Проте докази того, що відповідач заходив на сайт Товариства та вводив електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону, відсутні. Не може бути належним та допустимим доказом зазначення в Додатку № 1 до Договору (Графік розрахунків) про те, що одноразовий ідентифікатор JNTQ6629 направлявся 17.02.2020 о 21 годині 55 хвилин 15 секунд та був введений 21 годині 56 хвилин 42 секунди, оскільки згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» вказано, що [PERSON] підписав договір одноразовим ідентифікатором 3X5FP37K. Крім того, позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту відповідачу в сумі 15000 грн., його погашення, якщо таке відбулось, не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, з якого вбачалось би яким чином та за який період обчислена кожна складова, заявленої у позовній заяві, заборгованості. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання [PERSON] від Товариства кредитних коштів у розмірі 15000 грн., так само як і не доведено, кому належав рахунок чи банківська карка, на яку кредитна установа перераховувала кошти. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Оскільки Кредитний договір не підписаний відповідачем, то позивач не довів факту прийняття позивачем, запропонованих йому, умов кредитного договору. Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03.07.2019 справа № 342/180/17, від 23.12.2020 справа №191/2648/17; подані докази не підтверджують виникнення у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020. Так, позивачем не надано докази відступлення прав вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», як сторони кредитного договору № 946738116 від 17.02.2020, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Позивачем не додано до позовної заяви ані копії відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням боржників та кредитних договорів, за якими передається право вимоги, ані копій документів, на підтвердження оплати фактором грошових коштів за договором клієнтові, ні самого договору факторингу. Отже, відсутні правові підстави вважати, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020, укладеним між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] . Наведене свідчить про відсутність належних, допустимих доказів заміни кредитора у зобов`язанні з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», отже відсутні підстави вважати, що позивач набув право вимоги до відповідача. Також просить суд визнати недопустимим доказом копію довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 17/07 від 02.07.2021 про те, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020, оскільки даний документ підписаний особою, повноваження якої не підтверджено в установленому законом порядку і дана довідка не може підтвердити істотні умови, які мають бути викладені у договорі факторингу відповідно до положень ст. ст. 1077-1079 ЦК України. Крім того, в порушення вимог ст. 1082 ЦК України, ні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні ТОВ «Таліон Плюс», ні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснив письмового повідомлення [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 947638116 від 17.02.2020. Жодних доказів про отримання [PERSON] такого письмового повідомлення матеріали справи не містять, що є самостійною підставою для відмови у позові; отже, позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» шляхом підписання кредитного договору в електронній формі та засвідчення його електронним цифровим підписом, наявності за відповідачем заборгованості, факту виникнення права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; відповідач поніс витрати, пов`язані з розглядом даної судової справи в сумі 3000 грн.; за таких обставин вважає, що позов задоволенню не підлягає, просить стягнути з позивача на користь відповідача, понесені ним, судові витрати, розгляд справи провести без участі відповідача, але за участю представника відповідача - адвоката Мосійчука В.М. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.12.2021 відкладено розгляд справи на 21.12.2021, визнано обов`язковою явку позивача у судове засідання за ініціативою суду. У судовому засіданні 26.01.2022 відмовлено у прийнятті відповіді на відзив, яка подана з значним порушенням строку подання без клопотання про поновлення цього строку, як і відмовлено з тих же причин у судовому засіданні 15.03.2022 у прийнятті пояснень на відзив. У судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.01.2022 по 23.02.2022. 23.02.2022 задоволено клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 15.03.2022, задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Дніпровського районного суду міста Києва. 15.03.2022 представник позивача у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини. Представник відповідача у судове засідання 15.03.2022 не з`явився, подав клопотання від 15.03.2022 про розгляд справи у його відсутність, просив у позові відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Враховуючи наявність у позовній заяві вимоги позивача (п. 1 прохальної частини позовної заяви, а.с. 8 т. 1) про те, що у разі неявки представника позивача у судове засідання, просить розглянути справу за відсутності представника позивача, розглянувши клопотання представника відповідача про розгляд справи без нього, а також те, що підготовча частина судового засідання з розгляду справи по суті 26.01.2022 була проведена за участю представників обох сторін, сторони скористались правом подати докази, то суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та перевірши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 13 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 17.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] (позичальником за договором) укладено договір № 946738116 (а.с. 10-12 т.1, далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 15000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, 1.4 або п. 1.5 цього договору. Договір містить такі умови, зокрема: кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2. Договору); на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,64 відсотків від суми кредиту за кожен день користування (п. 1.3.); у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4.); позичальник зобов`язаний повернути Товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п.1.2. цього договору (п. 1.6. Договору); розрахунок сукупної вартості кредиту за Дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого Договором, зазначені в Графіку розрахунків (Додаток № 1 до Договору) (п. 1.7.); невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. (п. 4.1.); строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2 Договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за Дисконтною/Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов цього договору (пені) та інших нарахувань, передбачених договором (п. 4.2.); сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.3.); з урахуванням положень п. 1.3., п. 1.4. та п. 1.5. цього договору, позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 234,24 відсотків річних за Дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за Базовою ставкою (п. 4.4.); застосування перерахування Дисконтної процентної ставки на Базову процентну ставку не є зміною істотних умов договору (п. 4.5.); сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.7. Договору); цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.18. Договору). Договір містить Додаток № 1 - Графік розрахунків (а.с. 13 т.1), згідно п. 1 якого сторони погодили: термін платежу - 18.03.2020, сума кредиту - 15000 грн., нарахований процент - 2880 грн., до сплати - 178880 грн. Відповідно до Довідки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» щодо дій позичальника - [PERSON] в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с. 15 т. 1), одноразовий ідентифікатор 3X5FP37K, який відправлено позичальникові 17.02.2020 на номер телефону [NUMBER] , ідентифікатор введено позичальником 17.02.2020, грошові кошти перераховано позичальнику 17.02.2020. Згідно Виписки позивача з особового рахунка за кредитним договором № 946738116 (а.с. 14 т. 1), заборгованість [PERSON] на 05.08.2020 складає 38255 грн., з них 15000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 23255 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Згідно платіжного доручення № 4е91а927-0е3е-4с08-868d-36d09с576452 від 17.02.2020, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувала [PERSON] (відповідачу у справі) 15000 грн., призначення платежу: переказ коштів згідно договору №946738116 від 17.02.2020, для зарахування на платіжну картку [NUMBER]. 28.11.2018 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор за договором) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт за договором) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 123-127 т. 1), згідно п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. «Право вимоги» -означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строки платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили (розділ 1 Договору «Визначення термінів). Відповідно до п. 5.3.3. Договору, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Згідно з п. 8.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Відповідно до п. 8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6. цього Договору). Додаток № 1 до цього Договору - «Форма Реєстру прав вимог», Додаток № 2 до цього Договору - «Форма повідомлення боржника за кредитним договором», Додаток № 3 до цього договору - «Форма акту повернення права вимоги» (а.с. 128 т. 1). Згідно Реєстру прав вимоги № 80 від 26.05.2020 (а.с. 4-6 т. 2), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) на виконання договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали цей Реєстр прав вимог про наступне: на умовах договору клієнт відступає фактору наступні права вимоги до наступних боржників, серед них - [PERSON] , номер кредитного договору 946738116 від 17.02.2020, заборгованість по тілу кредиту - 15000 грн., заборгованість за відсотками - 20450 грн., загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) - 35450 грн. 21.10.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт за договором) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор за договором) укладена Додаткова угода № 25 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а. 45-46 т. 1), у якій сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції: ТОВ «Таліон Плюс» (фактор за договором) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт за договором) уклали договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції від 21.10.2020 про наступне: розділ 1 «Визначення термінів», п. 2. У випадках, не передбачених цією Додатковою угодою, сторони керуються положеннями Договору; п. 3. Дана Додаткова угода набирає чинності з 21 жовтня 2020 року. 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор за договором) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт за договором) укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 34-39 т. 1), згідно п. 2.1. якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. розділу 4 «Порядок відступлення права вимоги» цього договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Додаток № 1 до цього Договору - Форма реєстру прав вимог. Додаток № 2 до Договору - Форма повідомлення боржника за кредитним договором. Додатковою угодою від 05.08.2020 до цього Договору регулюється питання повернення права вимоги (а.с. 43 т. 1). Згідно Додаткової угоди № 1 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, сторони дійшли згоди викласти п. 5.2.4. Договору в наступній редакції: фактор в строк 25 робочих днів з моменту відступлення фактору права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення права вимоги до фактора (п. 1, а.с. 44 т. 1). Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 (а.с. 47-49), ТОВ «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) на виконання договору факторингу, укладеного 05.08.2020, підписали цей Реєстр прав вимог про те, що на умовах Договору клієнт відступає фактору наступні права вимоги до наступних боржників, серед них - [PERSON] , номер кредитного договору 946738116 від 17.02.2020, заборгованість по тілу кредиту - 15000 грн., заборгованість за відсотками - 23255 грн., загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) - 38255 грн. 02.09.2020 позивач ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відправив відповідачу [PERSON] вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором №946738116 від 17.02.2020 (вимога - а.с. 31, докази відправки - а.с. 32 т. 1), на яку відповідач відповідь не надав. Суд, оцінивши усі докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Як встановлено з матеріалів справи, договір факторингу укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (первісний кредитор) та ТОВ «»Таліон Плюс» (фактор) 28.11.2018 року. Строк цього договору згідно його п. 8.2. Договору закінчується 28.11.2019 року. Надана позивачем, Додаткова угода № 25, згідно якої ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт за договором) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор за договором) викладають Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, укладена 21.10.2020. Натомість договір між позичальником - [PERSON] (відповідачем у справі) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» про надання кредиту укладений 17.02.2020. Договір факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (позивач) та ТОВ «Таліон Плюс» № 05/0820-01 укладений 05.08.2020. Отже, ТОВ «Таліон Плюс» не міг відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» те, що не мав сам станом на 05.08.2020 року, оскільки борг [PERSON] не охоплювався договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеним між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», який діяв до 28.11.2019, так як кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений 17.02.2020, тобто після закінчення дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінасова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а докази продовження дії цього договору факторингу позивачем не надані, а Додаткова угода , якою цей договір викладений в новій редакції вона від 21.10.2020, тобто не охоплює дату 17.02.2020 (дату кредитного договору) та 05.08.2020 (дату договору факторингу між позивачем та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС"). Отже, суд вважає, що правонаступництво від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» щодо грошової вимоги до [PERSON] не доведено належними доказами - договором чи додатковою угодою про продовження дії договору факторингу від 28.11.2018 року. Реєстр прав вимоги № 80 від 26.05.2020, підписаний ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 містить вимогу до [PERSON] , проте цей договір факторингу діяв до 28.11.2019, і матеріали справи не містять доказів його продовження на дату укладення кредитного договору з [PERSON] , що укладений 17.02.2020 та на дату Реєстру прав вимоги від 26.05.2020. Дата кредитного договору з [PERSON] не охоплюється дією (чинністю) наданим договором факторингу від 28.11.2018 року, який діяв до 28.11.2019. А Додаткова угода № 25, в якій договір від 28.11.2018 був викладений в новій редакції укладена 21.10.2020, проте договір факторингу між позивачем та ТОВ"ТАЛІОН ПЛЮС" укладений 05.08.2020, раніше. Отже, Реєстр прав вимоги від 26.05.2020 на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 - не є допустими доказом відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором від 17.02.2020 від ТОВ "Манівеа Швидка Фінансова Допомога" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", оскільки договір факторингу від 28.11.2018 діяв до 28.11.2019 (п. 8.2. Договору), а докази продовження дії цього Договору позивачем не надані. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Так само і довідка ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" від 02.07.2021 вих. № 17/07 (а. 33. т. 1), підписана представником за довіреністю - Сухоруковою Х., про те, що 26.05.2020 було здійснено відсуплення права вимоги за кредитним договором № 946738116 від 17.02.2020, укладеного з [PERSON] , ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" згідно укладеного договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 - не є допустимим доказом, так як не наданий сам чинний договір факторингу між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" на період, що підтверджує існування відступленої вимоги у ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" станом на 05.08.2020, коли ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відсутупив вимогу до відповідача позивачу ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", так як договір факторингу від 28.11.2018 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова допомога" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" згідно його умов діяв до 28.11.2019, а кредитний договір укладений між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] 17.02.2020. Дана довідка не може замінювати собою договір. Додаткову угоду № 25 від 21.10.2021, згідно якої ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт за договором) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор за договором) викладають Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, суд не може взяти до уваги до даних правовідносин, так як вона укладена після підписання 05.08.2020 договору факторингу № 05/0820-01 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та позивачем ТОВ "Фінансова Компанія" Онлайн Фінанс". Отже, позивачем не доведено належними доказами відступлення права вимоги до [PERSON] ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС". Оскільки суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів заміни кредитора у зобов`язанні з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на ТОВ «Таліон Плюс», то відсутні правові підстави вважати, що позивач ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув у ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відмову ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» у задоволенні позову. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яка підлягає розподілу між сторонами. На підтвердження, понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, ним надані: договір про надання правової (правничої) допомоги від 05.11.2021, укладений між адвокатом Мосійчуком В.М. та Якименком К.А., згідно п. 3.1. якого одна година роботи адвоката вартує 50% від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, клієнт зобов`язукється виплатити адвокату гонорар на підставі, наданаго адвокатом, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу готівковими коштами протягом трьох днів з дати підписання розрахунку суми гонорару та у строк, які визначені в додатках до даного договору; підписаний сторонами договору, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 08.11.2021, згідно якої надано правову допомогу наступного характеру: ознайомлення та правовий аналіз позовної заяви - 2 години - 2270 грн., підготовка відзиву на позовну заяву з додатками - 2 години - 2270 грн., участь у судовому засіданні 1 година - 1135 грн., всього 5675 грн., фактично оплачено - 3300 грн.; акт приймання-передачі виконаної роботи за надану правову допомогу від 08.11.2021, відповідно до якого вартість виконаних робіт вказана у розрахунку, квитанція до прибуткового касового ордеру від 08.11.2020 на суму 3000 грн., ордер серії ЧК № 188493 від 05.11.2021, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №414 від 11.04.2011. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19. Оскільки, суд прийшов до висновку у позові відмовити, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5675 грн.

Outcome: approved