Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що судовим наказом виданим 06 вересня 2021 року, Сторожинецьким районним судом, по справі № 723/3587/21, з позивача на користь відповідача на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі однієї третини доходу щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак на даний час обставини змінились і діти проживають з позивачем, а тому є законодавчі підстави для звільнення позивача від сплати присуджених аліментів та їх присудження до сплати із матері дітей на користь батька. Просив звільнити його від сплати присуджених аліментів та стягнути із [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав пояснивши, що в даний час дитина сторін [PERSON] проживає із своєю матір`ю в Бельгії, а інша дитина сторін - син [PERSON] проживає з батьком в Германії, виходячи з чого представник не відмовляється від позову але повністю покладається на розсуд суду. При цьому просив у випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність часткового задоволення позову змінити частку аліментів яка буде стягуватись на одну дитину так як аліменти в судовому наказі встановлені в частці, яка стягується на двох дітей. Представник відповідача, в судовому засіданні вимоги позову не визнала, посилаючись на те, що акт обстеження матеріально-побутових умов, наданий позивачем не відповідає вимогам до нього і призначений не для подібних випадків, а для надання сім`ям з дітьми соціальної допомоги. Вона підтверджує, що одна дитина, а саме син [PERSON] , в даний час дійсно проживає з батьком за межами держави, а інша дитина - дочка [PERSON] проживає з мамою також за межами держави і така зміна місця проживання дітей мала місце 28 лютого 2022 року за взаємною згодою сторін. Зазначає також що батько може надавати утримання на двох дітей так як працює перевізником людей за кордон і отримує великі доходи. Заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) виданого виконкомом Ропчанської сільської ради Чернівецької області 20.06.2005 року та Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) виданого Сторожинецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) матір`ю та батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] - відповідач по справі та [PERSON] - позивач по справі, які (кожен окремо) у відповідності до ст.180 СК України, зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із іншим із батьків. Судовим наказом від 06.09.2021 року по справі № 723/3587/21 виданим Сторожинецьким районним судом Чернівецької області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі однієї третини його доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 19 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Представники сторін в судовому засіданні визнали що в даний час дитина сторін [PERSON] проживає із своєю матір`ю за межами України, а інша дитина сторін - син [PERSON] проживає з батьком також за межами України. Жодних сумнівів щодо достовірності вказаних обставин або щодо добровільності їх визнання, суд не має, а тому приймає їх, як належний і достовірний доказ по справі. Інформації про те, що сторони працюють і мають самостійний заробіток (дохід) суду не надано. Згідно положень ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною третьою ст.. 181 СК України визначено, що аліменти за рішенням суду присуджуються тому із батьків з яким проживає дитина. Встановивши, що після присудження до стягнення аліментів на обох дітей сторін із батька дітей, змінились обставини, які слугували підставою для такого стягнення, а саме проживання дітей виключно з матір`ю дітей і проживання в даний час однієї дитини з батьком, фактичне стягнення є несправедливим, що в сукупності свідчить про законодавчо можливе звільнення батька дітей від сплати аліментів на ту дитину, яка проживає з ним та відповідне зменшення стягуваних аліментів. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому згідно ч. 1 ст. 183 СК УКРАЇНИ визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з цього та зважаючи на те, що інформації про доходи батьків дітей, суду не надано, а доказування згідно ч.6 ст. 81 ЦПК Укроаїни не може грунетуватися на припущеннях суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини у розмірі ј частки її заробітку (доходу) але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів є обґрунтованою. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки син сторін - [PERSON] перебває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення виходячи саме з такого розміру, яке йому зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, його батьки. Зважаючи на те, що основним предметом позову є звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей, а похідним стягнення цих аліментів на його користь, суд не стягує аліменти з часу звернення позивача з позовом до суду і вважає, що правила ч.1 ст. 191 СК України, щодо того, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку не застосовуються, оскільки стягнення аліментів залежить від задоволення позову в частині звільнення від сплати аліментів та набрання рішення суду в цій частині, законної сили. Крім цього, суд знаходить, що оскільки виданий судом судовий наказ про стягнення аліментів із [PERSON] стосувався єдиної частки від його заробітку на утримання двох дітей, то в даному випадку вказана частка має змінитися з урахуванням домовленості батьків про проживання сина [PERSON] з батьком. І такою часткою є ј частка на кожного із дітей але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial