Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі Банк) звернувся до суду із зазначеним позовом та просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів, в рахунок погашення боргу в розмірі 55\~383,71 дол. США. В обґрунтування вимог представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» посилалася на те, що 17.11.2005р., між Банком та [PERSON] , було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання грошового зобов`язання між [PERSON] , та Банком 17.11.2005р., було укладено договір іпотеки згідно до якого [PERSON] , передав, а Банк прийняв іпотеку предметом якої є житлове приміщення квартира [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2011р., з [PERSON] , на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 57\~251,97 дол. США. 24.06.2016р., між Банком та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним вище договором, отже ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора та іпотекодержателя за кредитним та іпотечним договорами. Також, представник позивача зазначила, що рішення суду першої інстанції від 27.02.2008р., про визнання за [PERSON] , права власності на нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м скасовано постановою апеляційного суду 13.04.2020р. Враховуючи те, що рішення суду, про стягнення боргу, до теперішнього часу не виконане, іпотека при зміні власника зберігається і переходить до нових власників на тих же умовах, представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить задовольнити вимогу кредитора шляхом звернення стягнення на нерухоме майно (іпотеку) у спосіб зазначений позивачем. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Дубінкін Ю.М., вимоги позову не визнав та пояснив, що [PERSON] , на набував права власності на майно, яке визначено в договорі іпотеки, а набув право власності на нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м у ТОВ «ЕКВЕНТО» на підставі договору купівлі-продажу, який не визнано недійсним. Державна реєстрація права власності після скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., не скасована. Крім того, зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., за аналогічним позовом первісного кредитора АТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Оскільки ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «ОТП Банк» то обставини встановлені рішенням суду від 18.08.2015р., є преюдиційними і для нового позивача, а тому не потребують доказування при розгляді зазначеної справи. Крім того, постановою господарського суду Одеської області від 14.02.2012р., фізична особа-підприємець [PERSON] , був визнаний банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура. Ухвалою господарського суду від 21.06.2012р., Банк був визнаний безспірним кредитором, а майно в тому числі і офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м було включено до ліквідаційної маси. В рамках ліквідаційної процедури ФОП [PERSON] , в особі ліквідатора Хайло М.В., що діяв на підставі постанови господарського суду, 16.08.2012р., з аукціону продав, а ТОВ «ЕКВЕНТО» придбало нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м., Далі, ТОВ «ЕКВЕНТО» 21.08.2012р., продало, а [PERSON] , придбав зазначене нежитлове приміщення. Отже, приміщення вибуло з власності [PERSON] , поза його волею в процесі ліквідаційної процедури. Зазначені договори недійсними не визнані, а відчуження майна переданого в іпотеку при проведенні ліквідаційної процедури боржника, здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а отже відсутні підстави для застосування Закону України «Про іпотеку» навіть після скасування постанови господарського суду, яка була скасована 25.12.2012р., тобто вже після проведення аукціону з продажу майна належного банкруту [PERSON] . Крім того, зазначив, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» при зверненні із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язаний надати докази про те, що рішення суду про стягнення боргу, на час звернення із зазначеним позовом, не виконано або виконано не в повному обсязі, що представником позивача зроблено не було. Також зазначив, що посилання представника позивача про те, що застереженням до п.п. 3.2 договору іпотеки передбачено, що проведення реконструкції та ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] , було здійснено не реконструкцію або поліпшення житлового приміщення - квартири, а повну перебудову із зміною лінійних параметрів приміщення та із зміною статусу приміщення з житлового приміщення в нежитлове на підставі скасованого рішення Суворовського районного суду м. Одеси яке пройшло державну реєстрацію саме як нове нежитлове офісне приміщення. Будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено. Отже в такому випадку іпотека припинилася на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а саме внаслідок знищення предмету іпотеки, яку іпотекодавець не відновив. Крім того, [PERSON] , пред`явив зустрічний позов до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», АТ «ОТП Банк» третя особа [PERSON] , про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги в частині передачі права вимоги за договором іпотеки від 17.11.2005р., №РСМ-501/014/2005, та про визнання припиненою іпотеки кв. [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилався на те, що АТ «ОТП Банк» при укладенні договору про відступлення права вимоги не повідомив ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про наявність судового рішення від 18.08.2015р., яким встановлено, що будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено. Отже в такому випадку іпотека припинилася на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а саме внаслідок знищення предмету іпотеки, яку іпотекодавець не відновив, а отже АТ «ОТП Банк» не мав права передавати право вимоги новому кредитору. За тих самих підстав просив визнати іпотеку припиненою в наслідок знищення предмета іпотеки. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 17.11.2005р., між Банком та [PERSON] , було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання грошового зобов`язання між [PERSON] , та Банком 17.11.2005р., було укладено договір іпотеки згідно до якого [PERSON] , передав, а Банк прийняв іпотеку предметом якої є житлове приміщення квартира [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., за [PERSON] , було визнано право власності на нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м, яке він самочинно збудував із житлового приміщення квартири [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м, яка була предметом іпотеки (а.с. 96). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2011р., з [PERSON] , на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 57\~251,97 дол. США (а.с. 17). Постановою господарського суду Одеської області від 14.02.2012р., фізична особа-підприємець [PERSON] , був визнаний банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура. Ухвалою господарського суду від 21.06.2012р., Банк був визнаний безспірним кредитором, а майно в тому числі і офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м було включено до ліквідаційної маси. В рамках ліквідаційної процедури ФОП [PERSON] , в особі ліквідатора Хайла М.В., що діяв на підставі постанови господарського суду, 16.08.2012р., з аукціону продав, а ТОВ «ЕКВЕНТО» придбало нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м., (а.с. 49), (договір купівлі-продажу, на час розгляду справи, недійсним не визнано). Нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м вибуло з власності [PERSON] , поза його волею в процесі ліквідаційної процедури. ТОВ «ЕКВЕНТО», 21.08.2012р., продало, а [PERSON] , придбав зазначене нежитлове приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 138), який недійсним не визнано. Постановою Вищого Господарського суду від 25.12.2012р., рішення господарського суду від 14.02.2012р., та постанову апеляційного господарського суду скасовані, провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] , припинено. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., в позові АТ «ОТП Банк» до [PERSON] , та [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали суду апеляційної інстанції від 17.11.2015р., (а.с. 146-149). Між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 26.06.2016р., було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами кредиту та забезпечення, згідно до яких сукупність прав перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Станом на час укладання договору про відступлення права вимоги борг перед новим кредитором складав 55\~383,71 дол.США. Також встановлено, що при укладанні зазначених договорів АТ «ОТП Банк» не повідомило нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про наявність судового рішення від 18.08.2015р., яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 23 закону України «Про іпотеку», У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Разом із тим, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] , придбав у ТОВ «ЕКВЕНТО» нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м, яке не є і не було предметом іпотеки, оскільки предметом іпотеки була і є житлова квартира [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м, яку [PERSON] , не купував. Посилання представника позивача про те, що застереженням до п.п. 3.2 договору іпотеки передбачено, що проведення реконструкції та ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] , було здійснено не реконструкцію або поліпшення житлового приміщення - квартири, а повну перебудову із зміною лінійних параметрів приміщення та із зміною статусу приміщення, а саме - переведенням житлового приміщення в нежитлове на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р., яке пройшло державну реєстрацію саме як нове нежитлове офісне приміщення, державна реєстрація нового об`єкту не скасована. Будь які зміни до договору іпотеки, в частині зміни предмету іпотеки, не вносилися, державна реєстрація не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено. Отже, вимога про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS] загальною площею 90,8 кв.м задоволенню не підлягає, оскільки фізично такого предмета іпотеки не існує, натомість існує нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м, яке не є і не було предметом іпотеки. Крім того, встановлено, що нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м, придбане ТОВ «ЕКВЕНТО» в процесі ліквідаційної процедури боржника з прилюдних торгів. Зазначені судом обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили 17.11.2015р., на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області (а.с. 148). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини, встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2015р., у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили є преюдиційними як для відповідача [PERSON] , третіх осіб [PERSON] , а так само і для позивача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як правонаступника первісного кредитора. На підставі обставин встановлених рішенням суду, що набрало законної сили, та обставин встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те що позов ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволенню не підлягає з наступних підстав. Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначено положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Згідно п.6 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. При цьому згоди іпотеко держателя на відчуження предмета іпотеки за договором. що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями вказаного Закону не передбачено. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.06.2013р., № 6-58цс13. З огляду на викладене, на момент укладання договору купівлі-продажу нерухомості на аукціоні від 16.08.2012р., державна реєстрація іпотеки нерухомості була скасована ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2012р., а записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучені відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за яким з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника. Крім того, нормами чинного законодавства, які регулюють порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не передбачено, що скасування постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом автоматично тягне за собою поновлення обтяжень, що були застосовані до майна боржника та скасовані за наслідками відкриття ліквідаційної процедури. Також встановлено, що аукціон з примусової реалізації спірного майна предмета іпотеки, який позивач вважає не знищеним а реконструйованим, у встановленому законом порядку недійсним не визнано, а результати його не скасовано. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що іпотека спірної нерухомості не є дійсною для нового власника, [PERSON] , як і не була дійсною для ТОВ «ЕКВЕНТО», яке придбало спірну нерухомість з аукціону, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» в частині права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, який ще й знищено. З іншими вимогами або з інших підстав ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до суду не зверталося. В частині вимог за зустрічним позовом, суд також приходить до висновку про те, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд вважає, що [PERSON] , є неналежним позивачем за такими вимогами. Так встановлено, що боржником за кредитним договором є [PERSON] , заміна боржника у встановленому законом порядку не відбувалась, а тому підстави для застосування до виниклих правовідносин вимог ст. 522 ЦК України відсутні. Крім того встановлено, що [PERSON] не набував права власності на предмет іпотеки, визначений іпотечним договором, до нього у встановлений Законом України «Про іпотеку» спосіб не перейшли права іпотекодавця, а отже іпотека не є дійсною для нового власника, [PERSON] , саме на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] , загальною площею 90,8 кв.м. Таким чином, будь-які його права щодо здійснення права власності на нежитлове офісне приміщення в буд. [ADDRESS] , загальною площею 105,5 кв.м, придбане ТОВ «ЕКВЕНТО» не порушувалися. Суд не приймає до уваги, посилання представника позивача за зустрічним позовом щодо неповідомлення первісним кредитором наступного про наявність судового рішення від 18.08.2015 у справі № 523/18933/13-ц, яке набрало законної сили, оскільки відповідальність за недійсність переданої вимоги новому кредитору несе первісний кредитор і виключно за зверненням нового кредитора. В даному випадку [PERSON] , не є новим кредитором у переданій вимозі. З іншими вимогами або з інших підстав [PERSON] , до суду не звертався.

Outcome: dismissed