Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

В грудні 2020 року Андріївська сільська рада звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування служби Макарівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] , [INFO] , з липня місяця 2014 року і, по даний час постійно проживає разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються довідкою про склад сім`ї Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області від 13 жовтня 2020 року №1165. Також, до 25 жовтня 2019 року, разом із [PERSON] , [PERSON] , проживала неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №15 від 05.06.2013 року. У зв`язку з складними життєвими обставинами, а саме: зловживання матір`ю - [PERSON] , та вітчимом - [PERSON] , спиртними напоями, органом опіки та піклування Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області 25 жовтня 2019 року провели обстеження умов проживання дитини та склали відповідний Акт обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою: [ADDRESS] . При обстежені житлових умов дитини було встановлено та зазначено в Акті про те, будинок перебуває в аварійному стані, умов для проживання дитині немає. В будинку темно, брудно, води немає. Дитина перебуває в будинку з сторонніми чужими людьми. Тобто, малолітня дитина проживала у страшних антисанітарних умовах, голодна, недоглянута, неодягнена. Такий догляд за дитиною був систематичним, неодноразово голова Андріївської сільської ради разом із соціальним працівником виїжджали на місце проживання дитини, і проводили бесіду та давали зауваження [PERSON] щодо належного виховання дитини. Дуже часто були скарги жителів села про недбале ставлення [PERSON] до малолітньої дитини. Постійне недбале виховання малолітньої дитини, скарги жителів села, відсутність умов для проживання, зростання, навчання, систематичне зловживання спиртними напоями матері [PERSON] , вітчима [PERSON] , малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було вилучено 25 жовтня 2019 року із сім`ї в комунальний заклад Макарівський районний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії», в якому дитина перебуває на день звернення до суду, що підтверджується довідкою комунального закладу «Промінь надія» № 02-22/407 від 13.10.2020 року. [PERSON] - мати малолітньої [PERSON] , за період з жовтня місяця 2019 року і, до дня звернення до суду не створила належні умови для проживання, виховання, морального, духовного розвитку дитини. 11 вересня 2020 року Органом опіки та піклування Андріївської сільської ради Макарівського району було проведено повторне обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . При повторному обстеженні домоволодіння було встановлено, що в будинку відключено газопостачання, борг за газ 12 тисяч гривень. Пічне опалення відсутнє, господарство не ведеться. Присадибна ділянка в занедбаному стані. Мати [PERSON] , разом зі своїм співмешканцем, [PERSON] , зловживають алкогольними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. Для дитини окремої кімнати не підготовлено. В батьківській кімнаті є розкладне крісло на якому спала малолітня дитина до її вилучення із сім`ї. Місця для навчання в будинку не має. Місця для ігор (безпечного) на подвір`ї немає. Враховуючи дані обставини, орган опіки Андріївської сільської ради прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та клопотав перед комісією з питань захисту прав дітей Макарівської РДА про позбавлення батьківських прав, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи факт систематичного невиконання та добровільного усунення від батьківських обов`язків, а також небажання виховувати свою малолітню доньку, піклуватися її духовним розвитком, здоров`ям, матеріально забезпечувати, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав. Щодо прийняття такого рішення слугувало систематичне невиконання батьківських обов`язків відповідачки, щодо малолітньої дитини. Враховуючи факт того, що малолітня дитина [PERSON] , з 25 жовтня 2019 року і, до 02 грудня 2020 року дня звернення до суду перебуває на повному утриманні, вихованні в комунальному закладі Макарівський районний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії». Орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області за клопотанням органу опіки Андріївської сільської ради Макарівського району, 30 вересня 2020 року №01-50/1820 надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Малолітня [PERSON] , навчається у 2-В класі гімназії з грудня 2019 року. Факт підтверджується довідкою від 12.10.2020 №214, №215 Макарівський НВК «ЗОШ» І ступеня - районна гімназія. Записами психологічної характеристики малолітньої дитини [PERSON] , від 13.10.2020 року №02-22/411, висновок: за результатами дослідження можна припустити про наявність тенденцій легкої форми олігофренії можливо з педагогічною запущеністю. Просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після позбавлення батьківських прав передати під опіку Органу опіки та піклування служби Макарівської районної державної адміністрації Київської області ( а. с. 2-7 ). Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області від 04 січня 2021 року справу № 370/2824/20 у справі за позовною заявою Андріївської сільської ради до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування служби Макарівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини вирішено передати на розгляд Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ( а. с. 55 ). Дана цивільна справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 01.03.2021 року, про що свідчить відповідний штамп суду на обкладинці справи. Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 01.03.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 59 ) та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 03.03.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 11 годину 00 хвилин 29 березня 2021 року ( а. с. 63-64 ). 28 квітня 2021 року за вх.№ 20224 судом отримано відзив на позовну заяву, в якій остання просила відмовити у задоволенні позову ( а. с. 75-78 ). В ухвалі судді від 03.03.2021 року ( а.с.63-64 ) відповідачу визначений строк, який становить 15 днів з дня вручення цієї ухвали, для направлення суду відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази ( які можливо доставити до суду ), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір з наявними матеріалами справи. Відповідну ухвалу судді від 03.03.2021 року відповідач [PERSON] отримала 16.03.2021 року особисто, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення ( а. с. 68 ). Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданої до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Отже, якщо особа вважає, що процесуальний строк може бути пропущеним, вона має подати до закінчення цього строку заяву про його продовження, при цьому відповідач [PERSON] не зверталася до суду з відповідною заявою про продовження встановленого судом процесуального строку до його закінчення. Разом з цим, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, при цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Оскільки відповідач подала відзив з пропуском встановленого судом строку, а з клопотанням про його поновлення не зверталася, відзив поданий відповідачем у порушення вимог ст. 178 ЦПК України, тому не може бути прийнятий та врахований судом при розгляді даної справи. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року залучено у якості правонаступника Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області на Макарівську селищну раду Київської області та в якості третьої особи Службу у справах дітей Макарівської селищної ради. Андріївську сільську раду Макарівського району Київської області Орган опіки та піклування на третю особу Орган опіки та піклування служби Макарівської районної державної адміністрації ( а. с. 97-98 ). 08 червня 2021 року за вх. № 26408 судом знов було отримано від відповідача відзив на позовну заяву, аналогічний раніше поданому, який може бути прийнятий та врахований судом при розгляді даної справи так, як поданий відповідачем у порушення вимог ст. 178 ЦПК України. 08 червня 2021року за вх. № 26418 судом отримано позовну заяву в новій редакції ( а. с. 125-130). Тобто, позовна заява в новій редакції була отримана та зареєстровані пізніше, ніж отриманий судом повторний відзив на позовну заяву від відповідача. У відповідності до вимог статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Маловільшанської територіальної громади Білоцерківського району Київської області ( а. с. 156-157 ). Ухвалою суду від 29 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 30 вересня 2021 року ( а. с. 166-167). Розгляд справи неодноразово відкладався з різних підстав, здебільшого за клопотаннями учасників справи. Останнього разу розгляд справи було відкладено на 03.03.2022 року ( а. с. 227 ) за клопотанням представника відповідача ( а. с. 221 ). Позивач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, 11.02.2022 року за вх. № 6279 судом отримано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якому позовні вимоги підтримують та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З даного поштового повідомлення вбачається, що відповідач [PERSON] отримала судову повстку 04.02.2022 року про слухання справи, яке відбудеться 03.03.2022 року о 15 годині 00 хвилин в Білоцерківському міськрайонному суді. Жодних заяв та клопотань від останньої на адресу суду не надходило. Треті особи Служба у справах дітей Макарівської селищної ради Київської області та Служба у справах дітей Маловільшанської територіальної громади Білоцерківського району Київської області в судове засідання представників не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання останніми судових повсток 03.02.2022 року про слухання справи, яке відбудеться 03.03.2022 року о 15 годині 00 хвилин в Білоцерківському міськрайонному суді. До того ж, 11.02.2022року за вх.№ 6281 судом отримано лист від Служба у справах дітей Макарівської селищної ради, підписане начальником служби Морозюк Т.Л., в якому просили розглядати справу за їхньої відсутності. Позовні вимоги промили задовольнити в повному обсязі та не заперечують про винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідно до статті 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Оскільки дана справи триває на розгляді значний проміжок часу, учасники судового розгляду належним чином повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, заяв про відкладення на адресу суду не надходило, надали свої докази, які бажали за необхідним надати, тим самим скористувавшись своїм правом, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не направила свого представника, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 03.03.2022 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] вбачається, що батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження ( а. с. 10 ). З наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зазначений у відповідності до ст. 135 СК України ( а. с. 11-12 ). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 2015 року і, по даний час постійно проживає, але не зареєстрована разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю та братом останнього в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 13.10.20220 року, виданої Андріївською сільською радою( а. с. 13 ). Також, до 25 жовтня 2019 року, разом із [PERSON] , [PERSON] , проживала неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №15 від 05.06.2013 року. Встановлено, що у зв`язку з складними життєвими обставинами, а саме: зловживання матір`ю - [PERSON] , та вітчимом - [PERSON] , спиртними напоями, органом опіки та піклування Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області 25 жовтня 2019 року провели обстеження умов проживання дитини та склали відповідний Акт обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 14 ). При обстежені житлових умов дитини було встановлено та зазначено в Акті про те, будинок перебуває в аварійному стані, умов для проживання дитині немає. В будинку темно, брудно, води немає. Дитина перебуває в будинку з сторонніми чужими людьми. Тобто, малолітня дитина проживала у страшних антисанітарних умовах, голодна, недоглянута, неодягнена. Такий догляд за дитиною був систематичним, неодноразово голова Андріївської сільської ради разом із соціальним працівником виїжджали на місце проживання дитини, і проводили бесіду та давали зауваження [PERSON] щодо належного виховання дитини. Дуже часто були скарги жителів села про недбале ставлення [PERSON] до малолітньої дитини. Рішенням Андріївської сільської ради за № 32 від 25 жовтня 2019 року малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було вилучено із сім`ї в комунальний заклад Макарівський районний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» ( а. с. 15 ). Зазначене було здійснено у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Постійне недбале виховання малолітньої дитини, скарги жителів села, відсутність умов для проживання, зростання, навчання, систематичне зловживання спиртними напоями матері [PERSON] , вітчима [PERSON] . Згідно Довідки № 02-22/407 від 13.10.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] перебуває з 25 жовтня 2019 року по даний час ( а. с. 16 ). Рішенням Андріївської сільської ради від 11 вересня 2020 року за № 35 вирішено клопотати перед комісією з питань захисту прав дітей про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] ( а. с.17 ). Висновком, який затверджений рішенням виконавчого комітету Андріївської сільської ради № 35 від 11.09.2020 року, виконавчий комітет Андріївської сільської ради вважає про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, комісія дійшла до цього висновку після ретельного вивчення усіх матеріалів ( а. с.18). 11 вересня 2020 року Органом опіки та піклування Андріївської сільської ради Макарівського району було проведено повторне обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 19 ). При повторному обстеженні домоволодіння було встановлено, що в будинку відключено газопостачання, борг за газ 12 тисяч гривень. Пічне опалення відсутнє, господарство не ведеться. Присадибна ділянка в занедбаному стані. Мати [PERSON] , разом зі своїм співмешканцем, [PERSON] , зловживають алкогольними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. Для дитини окремої кімнати не підготовлено. В батьківській кімнаті є розкладне крісло на якому спала малолітня дитина до її вилучення із сім`ї. Місця для навчання в будинку не має. Місця для ігор (безпечного) на подвір`ї немає. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, доданими з боку позивача до позовної заяви фотографіями ( а. с. 26-40 ). Висновком від 30.09.2020 року Макарівська районна держана адміністрація Київської області, орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків ( а. с. 41-43 ). Малолітня [PERSON] , навчається у 2-В класі гімназії з 04 листопада 2019 року по даний час, що підтверджується довідкою від 12.10.2020 № 214, № 215 Макарівський НВК «ЗОШ» І ступеня - районна гімназія ( а. с. 23, 24 ). Записами психологічної характеристики малолітньої дитини [PERSON] , від 13.10.2020 року №02-22/411, висновок: за результатами дослідження можна припустити про наявність тенденцій легкої форми олігофренії можливо з педагогічною запущеністю ( а. с. 21-22 ). Отже, з наявної в матеріалах справи Довідки від 21.04.2021року, виданої КЗ «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь Надії», [PERSON] , [INFO] , перебуває у вказаному закладі з 25.10.2019року поданий час ( а. с. 131 ). Встановлено, що відповідач по справі [PERSON] раніше була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2010 року ( а. с. 132 ). Крім того, як встановлено в судому засіданні, відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З додаткових пояснень позивача по справі (а. с. 188-192 ) вбачається, що мати відвідує дитину в робочий час, не часто, так у 2019 році - 12 разів, в 2020 році - 25 разів, в 2021 році 10 разів. З наявного в матеріалах справи листа Служби у справах дітей Макарівської селищної ради від 07.10.2021 року за № 239 вбачається, що [PERSON] , [INFO] до Служби щодо повернення своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не зверталася. Дитина перебуває на повному державному утриманні в КЗ «Макарівський центр Соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» Макарівської селищної ради ( а. с. 193 ). Згідно Акту обстеження умов проживання від 07.10.2021 року, приватний будинок перебуває в задовільному стані. В будинку відключено газопостачання за борги. Пічне палення в будинку відсутнє. Водопостачання в будинку також відсутнє. Для дитини в будинку не створені умови для проживання, немає окремого ліжка та письмового столу. Ванної кімнати, вбиральні, пралки в будинку немає (а. с. 194 ). З наявної в матеріалах справи характеристики від 06.0.2021 року за №152, виданої Макарівською селищною радою на [PERSON] , [INFO] , остання за неодноразовими скаргами від сусідів села недбало ставилася до дитини, внаслідок чого, дитину було відібрано в матері і передано до «Променю надії». За період відсутності дитини, мати з співмешканцем по місцю проживання характеризуються, як громадяни, що зловживали алкогольними напоями. У будинку немає належних умов для проживання дитини, у них відключено газопостачання та електроенергію, оскільки мають велику заборгованість за комунальні послуги. За словами жителів села та сусідів систематично помічені в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 195 ). З листа КЗ Макарівський центр Соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» Макарівської селищної ради вбачається, що мат відвідує [PERSON] в робочий час, не часто: в 2019 році - 12 разів, в 2020 році - 25 разів, в 2021 році - 16 разів ( а. с. 197-199 ). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідач [PERSON] в свою чергу в судові засідання жодного разу не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи усіх засідань, які відбувалися, як і в судове засідання, яке було призначено на 03.03.2022 року, жодних заяв та клопотань від останньої на адресу суду не надходило, як і не надходило жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача, тобто, саме таким чином розпорядилася своїми правами. Зазначене свідчить про байдужість відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від покладеного на неї обов`язку по вихованню своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, дуже рідко відвідує, не надає матеріальної допомоги на її утримання та не зверталася з 2019 року по теперішній час до КЗ Макарівський центр Соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» Макарівської селищної ради щодо повернення своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Служби у справах дітей Макарівської селищної ради від 07.10.2021 року за № 239 ( а. с. 193 ). Питання щодо можливості позбавлення батьківських прав вирішувалось також Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 638/1496/17-ц (провадження № 61-35874св18), від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20), від 16 червня 2021 року у справі № 315/1279/19 (провадження № 61-3821св21). У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не намагається змінитися та зробити все від неї залежне для належного виконання батьківських обов`язків, остання свідомо ухиляється від цього, чим створює загрозу для дитини. Тому, суд приходить до переконання, що наразі змінити поведінку відповідача у кращу сторону неможливо. Зазначене підтверджується, як матеріалами справи так і обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи. Судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні дитину враховуючи запроваджений на території України карантин COVID та введений військовий стан. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення її батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, є всі підстави щодо позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи знайшло свого підтвердження того, що відповідач у відповідності до вимог ст. 164 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від покладеного на неї обов`язку по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та не в змозі забезпечити дитині належні умови для проживання та виховання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 56 Цивільного кодексу України органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права та обов`язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом. Безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Ведення справ з опіки і піклування щодо неповнолітніх здійснюється органами в справах сім`ї та молоді та службою в справах неповнолітніх. Органи освіти здійснюють діяльність з питань виявлення, обліку та передачі дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, до дитячих будинків, шкіл-інтернатів різних профілів, на усиновлення, під опіку (піклування). Щодо осіб, визнаних судом недієздатними чи обмежено дієздатними ведення справ покладено на відділи охорони здоров`я. Щодо дорослих дієздатних осіб, що потребують піклування за станом здоров`я - на органи соціального захисту населення. Ці відділи виконують усю підготовчу роботу, пов`язану з призначенням опіки (піклування), здійснюють організаційні і контрольні функції. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача ( Макарівської селищної ради Київської області ) базуються на законі. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з позовною заявою в 2020 році позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 1 ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати понесені останнім при звернені до суду у вищевказаному розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved