Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що у першій половині грудня 2021 року від свого роботодавця вона дізналась, що з її зарплати здійснюються утримання на підставі постанови приватного виконавця Олійника О.І. про здійснення стягнень із зарплати (виконавче провадження №66991301). На початку січня 2022 року вона отримала відповідь від приватного виконавця з необхідними документами для подальшого оскарження виконавчого напису у судовому порядку. 25.01.2008 року між нею та Відкритим Акціонерним Товариством «Родовід банк» було укладено договір №Ск-148-005057/1-2008 про надання їй споживчого кредиту в розмірі 5454,50 грн. Згідно п. 1.1.5 договору даний кредит було надано строком дії до 25.01.2010 року. В момент настання внесення першого платежу вона приїздила до відділення ВАТ «Родовід Банк» у м. Нікополь, проте не змогла вносити платежі за умовами договору, оскільки відділення «Родовід Банк» за даною адресою вже не існувало. Протягом 2008-2021 років не було жодних проблем ні з даним банком, ні з відповідачем до моменту відкриття виконавчого провадження щодо неї та направлення постанови приватного виконавця щодо стягнення з її зарплати за місцем її роботи. Вважає, що виконавчий напис №7994 від 13.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., є таким, що не підлягає виконанню. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Крім того, в ході судового розгляду справи позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь грошові кошти у розмірі 5022,23 грн., які було стягнуто з її зарплати, а також просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.\~Краматорськ Донецької\~області Олійник\~О.І. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Згідно із ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до пункту першого статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.04.2021\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за №7994,\~яким запропоновано\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» заборгованість в розмірі 12892,36 грн. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» Кузьомко В.М звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Краматорськ Донецької області Олійник О.І. із заявою про примусове виконання рішення, в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. за №7994 від 13.04.2021 року про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 12892,36 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Краматорськ Донецької області Олійник О.І. на підставі виконавчого напису №7994 від 13.04.2021 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В.\~було винесено\~постанову ВП №66991301 від 01.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження. 27.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. на виконання ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 року була винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №7994 від 13.04.2021р. до вирішення питання по суті. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Дана редакція Постанови з моменту її прийняття та до 26.11.2014 року не містила в собі розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Даний розділ з`явився лише на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року №662. Тобто, з 29.06.1999 року по 26.11.2014 року нотаріуси не мали законодавчої підстави вчиняти виконавчі написи з підстав, що випливали з кредитних відносин. Київським апеляційним адміністративним судом було винесено Постанову від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін Вищим адміністративним судом України від 01.11.2017 року у справі №К/800/6492/17, якою було визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року в частині, зокрема: «п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: А) оригінал кредитного договору; Б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Отже, право нотаріусів вчиняти виконавчі написи на підставі розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами», доповненого Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року було скасовано Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 з моменту його проголошення. Додатково при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси України повинні дотримуватись п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5. По-друге, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника, враховуючи при цьому строки загальної позовної давності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно до ч.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.01.1992 року №2, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12.10.1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. (Абзац перший п. 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 13.01.1995, №12 від 01.11.1996). Згідно до абз. 1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За загальними правилами позовної давності, що передбачена ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи договір був укладений 25.01.2008 року. Строком дії кредитування за умовами договору встановлювався у 24 місяці, тобто, кінцева дата дії кредитного договору встановлювалась до 25.01.2010 року. В тому разі якщо право вимоги може виникнути як до 25.01.2010 року так і цієї дати, то за загальними правилами позовної давності строк позовної давності закінчується 25.01.2013 року. З огляду на викладене, сторонами (відповідачем та третьою особою 1) не враховано та істотно порушено загальні строки позовної давності, що в кінцевому результаті ставить під великий сумнів правомірності дій зі сторони нотаріусу (винесення виконавчого напису), а також зловживання правом відповідача щодо стягнення заборгованості. Враховуючи зазначене, суд вважає, що приватним нотаріусом, перш ніж виносити виконавчий напис, слід було враховувати зазначені статті, а саме: абз.1 ст.88 Закону країни «Про нотаріат» та ч.1 ст.257 ЦК України, що не було здійснено [PERSON] . Великою Палатою Верховного Суду України було винесено Постанову від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 в частинах якої зазначив про наступне: « 41. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 42. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 43. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 44. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 58. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті). 66. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом (див. п. 54 цієї постанови), то після 03.06.2008 року позивач не міг такі проценти нараховувати». Верховний суд України у своїй Постанові від 14.11.2018 року по справі №2/754/986/17 надав деякі тлумачення щодо застосування строків позовної давності у справах щодо кредитування за договором позики, зокрема суд зазначив про наступне: «Згідно з правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зважаючи на наведений правовий висновок зі спливом строку дії картки закінчується і строк кредитування. Суди не встановили пролонгації картки, продовження строку кредитування, а тому строк кредитування за кредитним договором у цій справі, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, закінчився у січні 2010 року». Враховуючи строк загальної позовної давності, а також те, що нотаріусом було вписано у виконавчий напис нараховані відсотки та комісії після спливу загальної позовної давності, ставиться під великий сумнів правомірність вчинених дій нотаріуса, який розглядав заборгованість по договору як безспірну (абз.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат»). По-четверте,\~Порядок та\~умови вчинення\~виконавчого напису\~нотаріусом передбачений,\~зокрема,\~Постановою КМУ\~від 29.06.1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів».\~Згідно до\~ч.2\~зазначеної Постанови\~КМУ передбачено,\~що для\~держання виконавчого\~напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що приватний нотаріус Личук Т.В. не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому вказаний вище виконавчий напис №7994 від 13.04.2021 року, є таким, що не підлягає виконанню. Задовольняючи позовні вимоги представника позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати у виді судового збору на суму 992,40 грн. та 496,20 грн. Безпідставними та передчасними суд вважає заяву позивача про збільшення позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] стягненої загальної суми у розмірі 5022,23 грн., оскільки вони можуть бути заявлені до суду після набрання вказаного рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial