Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 29980, 38 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 та ст.ст. 6, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ, а споживач - здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку та встановлених тарифів. Відповідачем як споживачем наданої послуги, в період з листопада 2018 року по вересень 2021 року включно, було спожито природний газ на загальну суму 29980, 38 грн., вартість якого залишилась не оплаченою. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015р. «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст, 633. 634. 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або плата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку споживача). Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору падання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого ж висновку дійшов ВСУ, розглядаючи справу № 6-2951 цс 15 (постанова від 20 квітня 2016р.), а саме: «...споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі». Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті постачальника. В порядку досудового врегулювання спору позивачем 26.05.2020 на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ в сумі 16485, 72 грн. станом на дату надіслання вимоги, яка залишилась незадоволеною відповідачем, борг не сплачений. Отже, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, не сплатив заборгованість добровільно, тому позивач просив стягнути з нього заборгованість за спожитий природний газ, яка станом на вересень 2021 року становить 29980, 38 грн. та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою суду від 19.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 та ст.ст. 6, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ, а споживач - здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку та встановлених тарифів. Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або плата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку споживача). Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. За період з листопада 2018 року по вересень 2021 року включно відповідачем як споживачем наданої послуги, було спожито природний газ на загальну суму 29980, 38 грн., що підтверджується наданою суду випискою по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] /а.с. 11/. В порядку досудового врегулювання спору позивачем 26.05.2020 за вих. № 119/101-1978 на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ в сумі 16485, 72 грн. станом на дату надіслання вимоги /а.с. 13/. Станом на день звернення до суд з позовом заборгованість за спожитий природний газ не сплачена. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що права позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» порушені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за умовами укладеного між сторонами договору, в частині сплати за користування наданими послугами, на підставі чого позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved