Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

До Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області звернулась представник Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі за текстом - ПАТ «"СГ "ТАС"») із позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з [PERSON] на користь позивача 18 801,77 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та 2270,00 грн., судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зіслалася на те, що 25.04.2018 ПАТ «"СГ "ТАС"» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FО-00084777 (далі за текстом - Договір страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу Аudі А7, д.н- [NUMBER] (далі за текстом -застрахований ТЗ). 04.07.2018 у м. Івано-Франківську по вул. Миру 88 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу «Mercedes Sprinter» н.з. [NUMBER] , водієм якого був відповідач. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.07.2018. Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник/власник пошкодженого автомобіля Аudі А7, д.н- [NUMBER] звернувся до Позивача з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Аudі А7, д.н- [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду та отримано рахунок №СИХ-С-000137, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 37 547,06 грн., а також додатковий рахунок № СИХ-С-000146 на доплату у розмірі 4 025,53 грн. У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяв про страхове відшкодування власника складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №20629Р/09/2018 на суму 37 547,06 грн., з якої 18 135,00 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 19 412,06 грн. - сума, що належить до виплати. Окрім цього, було складено страховий акт №21795Р/09/2018 на доплату суми страхового відшкодування у розмірі 4025,53 грн., загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 41 572,59 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями №89239 та №91095. Оскільки винуватцем ДТП є [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»» (далі за текстом - ПАТ «НАСК «ОРАНТА»»), позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно поліса АМ6997961, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну, складає 100 тис. грн., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило позивачу 22 770,82 грн. що підтверджується платіжним дорученням №55433. Представник позивача вважає, що оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 41 572,59 гривень, при цьому Полісом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» покрито шкоду на суму 22 770,82 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 18801,77 грн. = 22 770,82 грн. - 41 572,59 грн. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 до участі у цій цивільній справі у якості співвідповідача було залучено ПАТ «НАСК «ОРАНТА»», від представника якого 07.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 88-89), у якому, окрім іншого, зазначено, що НАСК «ОРАНТА» виплатила страхове відшкодування в сумі 22770,82 грн. у відповідності до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Полісом №6997961 встановлено розмір франшизи у сумі 510,00грн. На вказану суму зменшено розмір страхового відшкодування, що відповідає приписам п. 12.1. ст.12 вищезазначеного Закону України. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача у позовній заяві просила дану цивільну справу розглянути без її участі. Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» подав до суду заяву, у якій просив розгляд даної цивільної справи провести також без їх участі, за наявними в матеріалах справи доказами, а також зазначив, що підстави для стягнення коштів з ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» відсутні. Представник відповідача - адвокат Родіков І.С. також подав до суду заяву, у якій просив розгляд даної цивільної справи провести без його участі, у задоволенні позову просив відмовити, у зв`язку з його безпідставністю. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, враховуючи приписи ст.247 ч.2 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 14.07.2018 у м. Івано-Франківську по вул. Миру 88 відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу «Mercedes Sprinter» н.з. [NUMBER] , водієм якого був відповідач. Факт існування дорожньо-транспортної пригоди сторонами не заперечувався. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.07.2018 (а.с. 7) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищезазначеної ДТП. Згідно із ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Як передбачено п. 9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 25.04.2018 між ПАТ «"СГ "ТАС"» та власником транспортного засобу Аudі А7, д.н- [NUMBER] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FО-00084777 (а.с.5-6), предметом якого є страхування вищезазначеного автомобіля. Згідно з ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Рахунком №СИХ-С-000137 від 05.07.2018 (а.с. 11), встановлено, що вартість ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу Аudі А7, д.н- [NUMBER] . складає 37 547,06 грн. Окрім цього, додатковим рахунком №СИХ-С-000146 від 08.08.2018 (а.с. 12), визначено доплату у розмірі 4 025,53 грн. У зв`язку з настанням події, позивач ПАТ «"СГ "ТАС"» здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій стороні, що підтверджується платіжними дорученнями №89239 та №91095 (а.с. 17, 18). Згідно з ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 464/9091/15-ц, від 17 січня 2020 року у справі № 463/5839/16-ц, від 25 лютого 2020 року у справі № 910/7825/19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Пунктом 22.1статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до умов поліса №АМ/6997961 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Вищезазначеним полісом установлено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 тис. гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 тис. гривень. При цьому, розмір франшизи становить 510 грн. Платіжним дорученням №55433 від 13.11.2018 (а.с. 20) підтверджено, що «НАСК «ОРАНТА» виплатило позивачу 22 770,82 грн. З урахування вищенаведених положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що саме ПАТ «НАСК «ОРАНТА» є відповідальною особою за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПАТ «"СГ "ТАС"») як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, оскільки такий страховик (ПАТ «НАСК «ОРАНТА»), хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Враховуючи розмір франшизи, визначений в умовах поліса №АМ/6997961 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також те, що ліміт відповідальності ПАТ «НАСК «ОРАНТА» при сплаті позивачу ПАТ «"СГ "ТАС"» у даному випадку не перевищено, тому саме з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає відшкодування оціненої шкоди, яка була заподіяна майну у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у позовних вимогах позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача 18 801,77 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та 2270,00 грн., судового збору - слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що спори між юридичними особами не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки віднесені до компетенції господарського суду, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заявлені позивачем майнові вимоги.

Outcome: dismissed