Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] та зняття його з реєстраційного обліку обґрунтовуючи свої вимоги наступним чином. Вона являється власником квартири за вказаною вище адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.06.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №983 та посвідченого державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, та витягом про державну реєстрацію прав №32213039 від 28.11.2011 року. Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 26.01.2022 року №226 відповідач зареєстрований за місцем проживання у вказаній квартирі. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, виданого депутатом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 25.01.2022 року відповідач не проживає у квартирі з вересня 2018 року, без поважних причин. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час відсутній за місцем реєстрації, його реєстрація за вказаною адресою створює для неї перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю. У своїй письмовій заяві позивач просить суд розглянути справу за своєї відсутності в судовому засіданні, про що підтримує позов повністю та погоджується на ухвалення судом у разі необхідності заочного рішення. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням відповідних умов передбачених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалити заочне по справі рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов повністю виходячи з наступних обставин справи. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач по справі, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.06.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 28.11.2011 року. Довідка про склад сім`ї Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області №226 від 26.01.2022 року підтверджує факт реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, виданого депутатом Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області відповідач не проживає у даній квартирі понад один рік без поважних причин. Отже, суд вважає, що в даному випадку існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 992,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved