Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач Волинський обласний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2020 відповідач [PERSON] звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості. При реєстрації подала заяву про надання статусу безробітної, її було ознайомлено з правами та обов`язками безробітної та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, засвідчила її особистим підписом. Їй було надано статус безробітної і призначено допомогу по безробіттю на підставі представлених останньою документів. При проведенні розслідування страхового випадку спеціалістами центру зайнятості було виявлено, що перебуваючи на обліку як безробітна, відповідач з 01.10.2021 перебувала в трудових відносинах з ТзОВ "Диспетчерський центр «Варта". Оскільки, [PERSON] працюючи у ТзОВ "Диспетчерський центр «Варта" був зайнятою особою на момент перебування на обліку у Луцькій філії Волинського обласного центру зайнятості, а відтак не мала права на статус безробітної та призначення і виплату їй допомоги по безробіттю. За таких обставин допомога по безробіттю в розмірі 9798,46 грн. отримана [PERSON] незаконно, остання в добровільному порядку кошти не повернула частково, у зв`язку з чим просить згідно зі зменшеними позовними вимогами стягнути з останньої в користь Волинського обласного центру зайнятості 9198 грн. - виплаченої їй допомоги по безробіттю. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 29.12.2021 по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вона справді стала на облік у центр зайнятості як безробітна з 08.10.2021, де їй пояснили, що вона самостійно також повинна шукати роботу. Вона домовилась про співбесіду у ТзОВ «Диспетчерський центр «Варта» у другій половині жовтня 2021 року, де вона залишила свою трудову книжку для того, що вони перевірили її стаж роботи, про те, що їй було внесено запис про влаштування на роботу їй не було відомо, наказу про прийом на роботу, про її трудові обов`язки чи інші внутрішні документи вона не підписувала, тому вона була переконана, що не була працевлаштована. Крім того, вона також не отримувала будь-якої грошової винагороди. Від позивача вона отримувала вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 16 695 грн. 46 коп., які вона частково повернула у розмірі 6897 грн., однак зробила це необдумано, так як перебувала у важкому емоційному стані після смерті сина. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить в задоволенні позову відмовити. Позивачем було подано відповідь на відзив, відповідно до якого заявлені позовні вимоги вони підтримують, оскільки відповідач не могла не знати про запис у її трудовій книжці. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 08.10.2020 поданої до Луцької районної філії Волинського обласного центру зайнятості, її зареєстровано як безробітну та призначено виплату матеріальної допомоги по безробіттю (а.с. 5). Актом № 41 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 03.03.2021 встановлено, що [PERSON] з 01.10.2020 перебувала у трудових відносинах з ТзОВ «Диспетчерський центр «Варта» та одночасно була зареєстрована як безробітна (а.с. 7). Вищевказане також підтверджується наказом № 8 від 30.09.2020 (а.с. 8). Відповідно до витягу із наказів про прийнятті рішення по особі [PERSON] зобов`язано повернути безпідставно виплачені кошти відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в сумі 16695,46 грн. за період з 08.10.2020 по 03.01.2021 (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Як передбачено пунктами 6-9 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою. У разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Разом з тим, частинами другою, третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зі змісту ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 4 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. З копії трудової книжки відповідача вбачається, що запис про працевлаштування і ТзОВ «Диспетчерський центр «Варта» здійснено після внесення запису про реєстрацію як безробітної (а.с. 27), при цьому відповідач не повідомила позивача про своє працевлаштування. Твердження відповідача про те, що їй не було відомо, що вона працевлаштована у ТзОВ «Диспетчерський центр «Варта» судом до уваги не береться, так як і те, що часткове повернення неправомірно отриманих грошових коштів відповідачем було здійснене нею внаслідок стресу та складних життєвих обставин, оскільки дані твердження будь-якими доказами не підтверджуються. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивачу внаслідок надання [PERSON] недостовірних відомостей щодо перебування у трудових відносинах було протиправно виплачено допомогу по безробіттю в сумі 16695,46 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати, понесені позивачем зі сплатою судового збору в сумі 2270 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved