Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

20.10.2021р. [PERSON] (через свого представника - адвоката Бабаєва Е.Г.) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 4-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.12.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№18). Представник позивачки - адвокат Бабаєв Е.Г.(діє на підставі ордеру від 22.07.2021р. - а.с. № 12) у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб 16.06.2001р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом №443. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних стосунків є протилежні погляди на шлюб, між подружжям втрачено почуття любові та поваги. Представник позивачки також по тексту позову зазначав,що [PERSON] наразі проживає у Німеччині, має там право на постійне проживання, бажає там будувати нове життя. Представник позивачки - адвокат Бабаєв Е.Г. в судове засідання 14.03.2022р. не з,явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, в справі наявна особиста розписка (а.с. № 29). В заявах до суду від 20.01.2022р. (надійшла засобом поштового зв`язку - а.с. № 24) та від 12.03.2022р. (надійшла на е/пошту суду 14.03.2022р. - а.с. № 31) представник позивачки поданий позов від імені [PERSON] підтримав та просив ухвалити рішення за його відсутності. В заяві, що надійшла до суду 20.01.2022р., зазначив, що подружжя остаточно припинило подружні стосунки з лютого 2021р., а в заяві до суду, що надійшла на е/пошту суду 14.02.2022р., також зазначив, що заперечує проти заочного розгляду справи, оскільки відповідач обізнаний про наявність справи в суді (а.с. № 31) . Відповідач в судові засідання по справі, які були призначені на 31.01.2022р. та 14.03.2022р. повторно не з,явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за адресою, яка повідомлена суду відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 22.12.2021р. (а.с. № 17). Втім, конверти, які направлялися судом за цією адресою, двічі поверталися суду з позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 23, 30). Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав, а також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України. З урахуванням заяв представника позивачки від 20.01.2022р. та 12.03.2022р., повторної неявки відповідача при належному повідомлені у розумінні ст. 128 ЦПК України про дати судових засідань, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 14.03.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме те, що представник позивачки в заяві до суду від 12.03.2022р. (надійшла на е/пошту суду 14.03.2022р.) окремо наголосив на тому, що заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивачки від 20.01.2022р. та 12.03.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.06.2001р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом №443 (а.с. №9). Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 32, 33-34). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя та сім`ю, на підставі чого подружжя втратило почуття любові та поваги та, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Представник позивачки по тексту позову зазначає, що [PERSON] станом на дату подачі позову проживає в іншій державі та бажає будувати нове життя (а.с. № 4-6). Сторони остаточно припинили шлюбні відносини, зі слід представника позивачки, з лютого2021р., та з того часу не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі, зі слів представника позивачки остаточно припинені з лютого 2021р. (отже, більше року), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач заперечень стосовно позову суду не скерував, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. По тексту рішення суду період та причина остаточного припинення шлюбних стосунків між подружжям зазначається, виходячи з тих причин та строків, які зазначені представником позивачки по тексту позову та заяви до суду від 20.01.2022р. (а.с. № 4-6, 24). Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала (а.с. № 9). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved