Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

22.12.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати виконавчий напис №4702 від 19.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. та правову допомогу в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 листопада 2021 року він отримав поштовим зв`язком постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сазонової Олени Миколаївни з примусового виконання виконавчого напису №19336 від 03.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 165\~374,81 грн. та направив заяву на ознайомлення та отримання копії виконавчого напису. Також, зазначає, що кредитний договір між ним та відповідачем не був нотаріально посвідчений, а тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. 07.02.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просить в позовній заяві [PERSON] до АТ «Ідея Банк» відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує, що спірний виконавчий напис вчинено з додержанням вимог чинного законодавства, а стягнута заборгованість є безспірною. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими переліком; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Вказує, що заборгованість позивача є підтвердженою належними доказами, що були надані нотаріусу та в сукупності є Кредитним договором. Позивача було належним чином повідомлено про наявність заборгованості та про наслідки подальшого ухвалення від взятих на себе зобов`язань Кредитним договором. Позивач не підтвердив належними доказами розмір витрат на правничу допомогу, та будь-які інші відомості, якими підтверджено надання послуг адвокатом у цій справі. Відповідач категорично заперечує про заявлені судові витрати в такому розмірі, і просить зменшити такі до 0 (нуля). Позивач подав клопотання, в якому просить слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке. Судом встановлено, що між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» був укладений Кредитний договір №Z06.00200.004880221 від 05.02.2019 року, який не посвідчений нотаріально. Згідно виконавчого напису від 19.08.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №4702, приватний нотаріус Сазонова Олена Миколаївна пропонує стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» за період з 05.02.2020 року по 06.07.2021 року включно, суму в розмірі: 81951,78 грн. прострочений основний борг; 33060,18 грн. - прострочені проценти; 38976,15 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 9486,70 пеня; 1900,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 165374,81 грн. Згідно Постанови ВП №66974165 від 29.09.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4702 виданий 19.08.2021. Згідно Постанови ВП №66974165 від 29.09.2021 з [PERSON] постановлено стягнути основну винагороду в сумі 16537,48 грн. Згідно Постанови ВП №66974165 від 29.09.2021 постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 165374,81 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №Z06.00200.004880221 від 05.02.2019 року, загальна заборгованість становить 163474,81 грн. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ізст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, п.п.3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17: з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№ 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Наведений висновок підтверджений правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, згідно якої якщо кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, не був посвідчений нотаріально, це дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, судом встановлено, що Кредитний договір №Z06.00200.004880221 від 05.02.2019 був укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» у простій письмовій формі, а тому приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з грубим порушенням законодавства, а тому позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. В частині стягнення з відповідача в користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем долучено Договір про надання правової допомоги №25 від 15.12.2021, Акт про надання правової допомоги від 20.12.2021 з детальним описом робіт на суму 3000 грн. Квитанції про сплату коштів не надано, оскільки п.3.1 Договору гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги Клієнту. За надання правової допомоги визначеної в п.1.2 Договору у суді першої інстанції Клієнт сплачує гонорар у розмірі 3000 грн, що вносяться на розрахунковий рахунок адвоката після постановлення судом рішення. У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн. є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому заяву слід задоволити. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн.

Outcome: approved