Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2021 року відмовлено у відкриті провадження у справі в частині позовних вимог Концерн «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги на підставі п. 6 ч. 1 ст.186 ЦПК України. Прийнято позовну заяву Концерн «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги до розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те що Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району в період з 01.04.2017 року по 01.09.2021 року надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до клопотання представника Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень зазначено про те, що у провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову позивач зазначила, що після смерті її сина - [PERSON] відкрилась спадщина у виді квартири за адресою: [ADDRESS] . Із заявами про прийняття спадщини в установленому законом порядку звернулись вона та донька померлого - відповідач [PERSON] . В судовому порядку встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] (до зміни прізвища „ [PERSON] ") є донькою померлого - [PERSON] . Донька - [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину так і не отримала. Також судом встановлено, що заповіт за життя [PERSON] не складався, сторони у справі належать до першої черги спадкоємців за законом: позивач - як мати померлого, відповідач - як дочка спадкодавця, [PERSON] померла. Тобто відповідач [PERSON] як єдиний спадкоємець несе зобов`язання зі сплати наданих послуг з 01.04.2017 по 01.09.2021 р., але відповідач належним чином не здійснювала оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 18491 грн. 33 коп. У позові позивач посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18491 грн. 33 коп. та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що у провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову позивач зазначила, що після смерті її сина - [PERSON] відкрилась спадщина у виді квартири за адресою: [ADDRESS] . Із заявами про прийняття спадщини в установленому законом порядку звернулись вона та донька померлого - відповідач [PERSON] . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2019 року встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] (до зміни прізвища „ [PERSON] ") є донькою померлого - [PERSON] . Донька - [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину так і не отримала. Також судом встановлено, що заповіт за життя [PERSON] не складався, сторони у справі належать до першої черги спадкоємців за законом: позивач - як мати померлого, відповідач - як дочка спадкодавця, [PERSON] [INFO] померла, що довідкою виданою на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.11.2021 року (а.с.12). Відповідно ст..1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1282 Цивільного кодексу України Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Тобто відповідач [PERSON] як єдиний спадкоємець несе зобов`язання зі сплати наданих послуг з 01.04.2017 по 01.09.2021 р. Концерн «Міські теплові мережі» " в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району, який діє на підставі статуту надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2017 року по 01.09.2021 року на загальну суму 18491 грн. 33 коп., за цей період відповідач не здійснила жодних оплат за отримані послуги, отже сума заборгованості складає 18491 грн. 33 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.7-8). Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць . Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІVвід 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачам згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст.19 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. В даному випадку стягувач свій обов`язок виконав: підготував для боржника належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, Боржник не відгукнувся на пропозицію стягувача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За період надання послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району, з боку споживача заперечень щодо неналежної якості надання послуг на адресу Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району не надходило. Тобто, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved