Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

До суду звернувся представник позивача із позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитними договорами : 1 з них № 22039000404072 від 10.09.2020 у розмірі 85 036 грн. 64 коп. що виникла станом на 14.09.2021 та за договором № 26206000443594 від 02.10.2019 у розмірі 61 576,56 грн. В позові йдеться про те, що [PERSON] 10.09.2020 отримав кредит за договором № 22039000404072 у розмірі 74 400,00 грн., 02.10.2019 отримав кредит у розмірі 49 999,00 грн. за договором № 26206000443594. Договорами сторони дійшли згоди щодо умов кредитування , узгоджено права та обов`язки сторін договорів , терміни повернення кредиту тощо, однак внаслідок неналежного виконання умов договору у [PERSON] виникла заборгованість за обома кредитними договорами станом на 14.09.2021 з урахуванням штрафних санкцій , що відображені у відповідних розрахунках , що надані до матеріалів справи . Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Приписами ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», закріплено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.09.2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000404072 відповідно до якого відповідачу надано кредитні грошові кошти у розмірі 74 400,00 грн. строком на 24 місяці, тобто до 10.09.2022 . Договором передбачено кредитування на наступних умовах якими сторонами узгоджено процентну ставку - 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим станом на 14.09.2021 виникла заборгованість в розмірі 85 036,64 гривень, з яких : 46 098,88 грн. - заборгованість по простроченому кредиту ; 17 361,42 грн. - залишок простроченого кредиту ; 0,34 грн. - залишок прострочених відсотків 21 576,00 - залишок прострочених комісій відповідно наданого розрахунку . Також 02.10.2019 між сторонами було укладено договір № 26206000443594 за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 49 999 грн.00 коп. Сторонами також узгоджені суттєві умови кредитування та відповідальність за порушення умов договору тощо. Отже, відповідно наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованість станом на 14.09.2021 становить 61 576,56 грн. та складається з наступного : 42 633,71 грн. - заборгованість по простроченому кредиту ; 1 962,03 грн. - залишок нарахованих відсотків 5 494,17 грн. - залишок простроченого кредиту ; 11 486, 65 грн. - залишок прострочених відсотків ; 0,00 - залишок прострочених комісій відповідно наданого розрахунку . В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту , договір банківського рахунку та заява - згода на укладання кредитного договору де міститься особистий підпис відповідачки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, а саме підлягає стягненню з відповідача заборгованості за Кредитними договорами № № 22039000404072 від 10.09.2020 у розмірі 85 036 грн. 64 коп. що виникла станом на 14.09.2021 та за договором № 26206000443594 від 02.10.2019 у розмірі 61 576,56 грн. , що разом становить 146 613, 20 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує приписи частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved