Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

16 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого. І. Стислий виклад позиції позивача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2021 року на мобільний додаток "Дія" йому надійшла постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горая О.С. №28509 від 24 лютого 2021 року про стягнення з нього на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №630631970 від 04 травня 2017 року, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, в розмірі 18 339,49 гривень. Вважає, що заборгованість не є безспірною, оскільки ані з відповідачем, ані з фінансовими компаніями, які відступили відповідачу право грошової вимоги, жодних кредитних договорів не укладав, на його адресу не надходило повідомлень, вимоги про погашення заборгованості, нотаріус не повідомив його про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно довідки з місця роботи, за липень-листопад 2021 року за ВП №66141844, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О., з нього утримано 20 437,44 гривень за вищевказаним виконавчим написом. Просить визнати виконавчий напис №28509 від 24 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 20 473,44 гривень та судові витрати по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Представник відповідача - ТОВ "Росвен Інвест Україна" в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи в його відсутність на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно ст.ст.280-283 ЦПК України. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 16 грудня 2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено її розгляд на 05 січня 2022 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам письмові пояснення (заперечення) щодо позову. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався на 20 січня 2022 року, 09 та 25 лютого 2022 року, 17 березня 2022 року. В ухвалі про відкриття провадження було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. інформацію по ВП №66141844, зокрема, про те, хто є отримувачем та в якій сумі стягнутих з позивача коштів. Вимоги ухвали в цій частині були виконані приватним виконавцем у повному обсязі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. 24 лютого 2021 року за реєстровим №28509 з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №630631970 від 04 травня 2017 року, укладеним з АТ "Альфа Банк", яке відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп", уклавши договір факторингу №1 від 30 листопада 2020 року, яке відступило право вимоги на підставі договору факторингу №01/12-1 від 01 грудня 2020 року ТОВ "Росвен Інвест Україна" запропоновано стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 02 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року в сумі 17 839,49 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11 835,76 гривень, прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 6 003,73 гривень, 500 гривень за вчинення виконавчого напису. Загальна сума до стягнення: 18 339,49 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. 30 липня 2021 року у ВП №66141844, відкритого на підставі виконавчого напису №28509 від 24 лютого 2021 року, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує в ШУ "Першотравенське". Згідно довідки ШУ "Першотравенське" ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" №1235 від 08 грудня 2021 року з заробітної плати [PERSON] утримані кошти за період липень 2021 року - листопад 2021 року включно в розмірі 20 473,44 гривень за виконавчим документом №66141844. Інформацією приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 21 лютого 2022 року підтверджується, що по ВП №66141844, відкритому 20 липня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису №28509 від 24 лютого 2021 року, стягнуто примусово з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість в загальному розмірі 18 339,49 гривень. Також, з [PERSON] стягнуто 300 гривень в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 1 833,95 гривень в рахунок сплати основної нагороди приватного виконавця. Всього стягнуто 20 473,44 гривень. Доказів того, що вказані суми не отримані відповідачем, суду не надано. 09 грудня 2021 року виконавче провадження закінчене в зв`язку з фактичним повним виконанням. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст.87Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт другий Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 24 лютого 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі другого пункту Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що жодних договорів з відповідачем не укладав. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що заборгованість позивача перед банком за кредитом на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. Крім того, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №758/14854/20 від 10 листопада 2021 року. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 20 473,44 гривень, як безпідставно стягнуті з нього кошти за період липень-листопад 2021 року. У межах виконавчого провадження №66141844 приватним виконавцем 30 липня 2021 року було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання цієї постанови ШУ "Першотравенське" здійснювало відрахування із заробітної плати [PERSON] , загалом з його доходу було відраховано за вказаний період20 473,44 гривень. Інформацією приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 21 лютого 2022 року підтверджується, що по ВП №66141844, відкритому 20 липня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису №28509 від 24 лютого 2021 року, стягнуто примусово з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість в загальному розмірі 18 339,49 гривень. Також, з [PERSON] стягнуто 300 гривень в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 1 833,95 гривень в рахунок сплати основної нагороди приватного виконавця. Всього стягнуто 20 473,44 гривень. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ТОВ "Росвен Інвест Україна" грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Разом з тим, безпосередньо ТОВ "Росвен Інвест Україна" внаслідок розподілу утриманих з [PERSON] грошових коштів за період липень-листопад 2021 року (в межах заявлених позовних вимог) отримано 18 339,49 гривень. Також, з утриманих з позивача коштів, 2 133,95 гривень склали виконавчі збори. З наведеного виходить, що лише грошові кошти, перераховані безпосередньо ТОВ "Росвен Інвест Україна" в сумі 18 339,49 гривень в розумінні положень ст.1212 ЦК України є майном, яке відповідач фактично набув безпідставно, і саме ці кошти мають бути повернуті ним позивачу. Грошові кошти в сумі 2 133,95 гривень, які були спрямовані на погашення витрат на проведення виконавчих дій та сплату виконавчих зборів, відповідач не набував, а тому до цих коштів положення ст.1212 ЦК України застосовуватися не можуть. Позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. позивачем не заявлені, розподіл стягнутих з [PERSON] сум ним не оскаржено, тому підстав для вирішення питання щодо цих коштів у суду немає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового та майнового характеру по 908 гривень, всього 1 816 гривень. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково: позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволена повністю, а позовна вимога про стягнення безпідставно стягнутих коштів в сумі 20 473,44 гривень - задоволена частково на суму 18 339,49 гривень, що становить 90 % від заявленої позовної вимоги. Заява про забезпечення позову, задоволена судом в повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір: 908 гривень за задоволену позовну вимогу немайнового характеру, 817,20 гривень - 90% від 908 гривень сплачених, за частково задоволену вимогу майнового характеру, всього: 1 725,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved