Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання укладеного 23 серпня 2012 року з [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. та внесений до реєстру за № 1850. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору довічного утримання [PERSON] зобов`язувався довічно повністю утримувати її, зокрема, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігши в її безоплатному довічному користуванні житловий будинок та земельну ділянку. На данийц час вона хворіє, а тому потребує постійного догляду. Однак, [PERSON] упродовж останніх двох років постійно проживає та працює за кордоном та догляду за нею не здійснює, будь-якої допомоги не надає. Невиконання умов договору довічного утримання [PERSON] стало підставою для звернення до суду з позовом про його розірвання. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 14 годину 30 хвилин 15 лютого 2022 року. В подальшому справу знято з розгляду та призначено до розгляду на 14 годину 15 березня 2022 року. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася. Однак, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнає та просить розглянути справу без його участі. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Подана відповідачем заява про визнання позову враховується судом при прийнятті рішення. З звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не проводилось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи встановлено, що 23 серпня 2012 року [PERSON] уклала з [PERSON] , договір довічного утримання. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. та внесений до реєстру за № 1850. Відповідно до зазначеного договору довічного утримання [PERSON] , передає у власність, а [PERSON] приймає у власність: житловий будинок,1984 року збудови, який має 91,1 кв.м. загальної та 68,1 кв.м. житлової площі, з господарськими будівлями: повіткою, погребом, огорожею та земельну ділянку площею 0.0991 га., надану для будівництва та обслуговуванння жилого будинку, яка складається із: ріллі - 0,0591 га; багаторічних насаджень - 0,0200 га; забудованих земель - 0,0200 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ( сто тридцять третім під літерою а). [PERSON] , зобов`язуєся довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігши в її безоплатному довічному користуванні житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в цілому. За згодою сторін обов`язок набувача майна по наданню відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у житловому будинку; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря). При цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 07 години ранку, а вечеря - не пізніше 19 години; забезпечення придатним для носіння одягом та догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання постільної 10 днів, послуга перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо- відеотехніки радіо, телевізійним та телефонним зв`язком; забезпечення належними лікувальними препаратами. На даний час [PERSON] є людиною похилого віку та хворіє, а тому потребує постійного догляду. Однак, [PERSON] упродовж останніх двох років постійно проживає та працює за кордоном і догляду за нею не здійснює, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до вимог статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 745 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з вимогами статті 748 ЦК України передбачено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до частини 1 статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Разом з тим, у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов`язків набувача за договором довічного утримання (догляду) з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім`ї набувача або іншій особі за їхньою згодою (частини 1 статті 752 ЦК України). Відповідно до статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Частиною 1 статті 756 передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність розірвання договору довічного утримання, укладеного [PERSON] з [PERSON] . Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивачкою було сплачено судовий збір при подання позовної заяви до суду у розмірі 908 грн, то на користь позивачки підлягає стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору та з державного бюджету 50 відсотків. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved