Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

03 грудня 2015 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» в особі свого представника Бондаренко Д.Г. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором у розмірі 414 379,13грн., з яких: кредит - 239 058,60грн., проценти - 131 110,53грн. та понесені витрати за сплати судового збору у розмірі 6 215,69грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» 10 листопада 2008 року був укладений Кредитний договір №3756-013/08Р, за умовами якого Банк надав кредит у національній валюті у розмірі 240 000грн. строком до 10 листопада 2033 року. За умовами кредитного договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійсненні часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за Кредитним договором у розмірі 239 058, 669грн. Крім того, представник позивача зазначила, що умовами кредитного договору визначено, що протягом усього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Згідно п.1.2 Кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року зі сплатою 18,99% річних. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з10 листопада 2008 року до моменту повернення кредиту, вказаного в п.1.2 Кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний у п.1.2 даного Договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 175 320,53грн. Також, посилаючись на вимоги п.9.1 Кредитного договору, представник позивача в позові вказала,що у зв`язку з порушенням строків, встановлених Кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, Позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 4 417,43грн. та у зв`язку з порушенням строків щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику також нарахована пеня, розмір якої згідно з розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 131 110,53грн. У зв`язку з чим, представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №3756-013/08Р від 10 листопада 2008 року у розмірі 414 379,13грн. та судовий збір у розмірі 6215,69грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та замість стягувача - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк" замінено на стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". 08 квітня 2021 року до суду звернувся відповідач по справі [PERSON] з заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що 15 січня 2016 року Дзержинським районним судом було розглянуто цивільну справу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Правекс-Банк" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 414 379,13грн. та прийнято заочне рішення. Однак, про вказане рішення йому не було відомо, він вважав, що між сторонами досягнуто мирне врегулювання спору, оскільки ним було здійснено погашення заборгованості по кредиту в сумі 123 000,00грн. Однак, зазначена сума коштів не була врахована під час розгляду справи, хоча вона значно зменшує предмет позову, а відтак впливає на обрахунок розміру заборгованості за відсотками, тілом кредиту та пені. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року заяву [PERSON] було задоволена, заочне рішення суду від 15 січня 2016 року скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] (а.с.25-28) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с.31-35), 10 листопада 2008 року був укладений кредитний договір №3756-013/08Р, за умовами якого банк надав кредит в національній валюті у розмірі 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року (а.с.10-24). За умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця (п.4.1. кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п.2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року. Згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитними договорами у розмірі 239 058,60 гривень, яка підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Так, згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року зі сплатою 18,99% річних. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з 10 листопада 2008 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п.1.2. кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2. даного договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 175 320, 53 гривень. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, проценти у розмірі 175 320,53 гривень, підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Згідно п.9.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У зв`язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 4 417,43 гривень. У зв`язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 131 110,53 гривень. Загальний розмір пені, яку банк має стягнути з позичальника становить 135 527,96 гривень. Проте, користуючись своїм правом позивача, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» стягує з позичальника пеню в зв`язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 0,00 гривень. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на 29 травня 2015 року становить 414 379,13 гривень, з яких: кредит, - 239 058,60 гривень; проценти, - 131 110,53 гривень (а.с.7-9). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки й пеню, передбачені кредитним договором. За правилом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику строком з 10 листопада 2008 року до 10 листопада 2033 року. Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 цього договору, припиняється достроково на 11-ий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, що також відповідає вимогам статті 1050 ЦК України. З аналізу змісту пункту 4.4 кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, так як у такому повідомленні банк не вимагає дострокового виконання зобов`язань. Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Таке застосування умов договору відповідає висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 15 червня 2020 року у справі №138/240/16-ц (провадження №61-14987св19), та усталеній практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема у постановах від 19 лютого 2020 року у справі №372/2649/16-ц (провадження № 61-14471св18), від 24 червня 2020 року у справі № 381/4598/16-ц (провадження № 61-18275св18). Відповідно до наданого банком розрахунку останній платіж за кредитним договором відповідач [PERSON] здійснив 01 червня 2012 року, тому відповідно до пункту 4.4 договору строк користування кредитними коштами вважається таким, що сплив на одинадцятий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто 11 липня 2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.07.2012 року по 01.09.2013 року не здійснював будь-яких платежів. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України). Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження № 14 - 10цс18) та від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Звертаючись до суду з указаним позовом, ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" просило стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитом та станом на 29 травня 2015 року у розмірі 131 110, 53 грн. У Постанові від 30 січня 2018 року, справа № 161/16891/15-ц, провадження № 61-517св18, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (ч.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») Проте, надана банком виписка містить лише відомості про здійснення відповідачем фінансових операцій, встановити із наданих даних час утворення та розмір заборгованості по кредитним коштам та її складових, перевірити правильність нарахування заборгованості неможливо, виписка не містить достатніх даних. Відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про сплату заборгованості за Кредитним договором: - відповідно до квитанції №2 від 08 вересня 2010 року [PERSON] 3583,03 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №3 від 08 жовтня 2010 року [PERSON] сплачено 3732,87 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №4 від 08 жовтня 2010 року, [PERSON] сплачено 45,36 грн. з призначенням платежу: погашение ссудной задолжености по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №3 від 08 листопада 2010 року, [PERSON] сплачено 46,08 грн. з призначенням платежу: погашение ссудной задолжености по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №2 від 08 листопада 2010 року [PERSON] сплачено 3856,56 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції від 09 грудня 2010 року [PERSON] сплачено 1000,00 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по № 3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №2 від 24 грудня 2010 року [PERSON] сплачено 1000,00 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції від 10 січня 2011 року [PERSON] сплачено 1000,00 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по № 3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №6 від 11 лютого 2011 року [PERSON] сплачено 1000,00 грн. з призначенням платежу: погашение процентов по №3756-013/08Р от 10/11/2008 заключённому с [PERSON] ; - відповідно до квитанції №2 від 28 квітня 2011 року [PERSON] сплачено 1500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №1 від 12 березня 2011 року [PERSON] сплачено 1400,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №15 від 07 травня 2011 року [PERSON] сплачено 500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №4 від 11 травня 2011 року [PERSON] сплачено 1500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - - відповідно до квитанції №5 від 14 червня 2011 року [PERSON] сплачено 3000,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №1 від 27 липня 2011 року [PERSON] сплачено 2500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №2 від 29 серпня 2011 року [PERSON] сплачено 2900,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №1 від 19 жовтня 2011 року [PERSON] сплачено 3900,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №2 від 21 листопада 2011 року [PERSON] сплачено 2500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №1 від 26 вересня 2011 року [PERSON] сплачено 2000,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції від 27 грудня 2011 року [PERSON] сплачено 1500,00 грн. з призначенням платежу: оплата заборгованості за кредитом на ім`я [PERSON] згідно з договором №3756-013/08Р від 10/11/2008р.; - відповідно до квитанції №2 від 10 листопада 2008 року [PERSON] сплачено 4776,00 грн. з призначенням платежу: плата за кассовое обслуживание кредитных операций по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г. с [PERSON] . Без НДС; - відповідно до квитанції від 02 грудня 2008 року [PERSON] сплачено 34,81 грн., з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №6661/з193 від 10 листопада 2008 року [PERSON] сплачено 1279,38 грн. - страховий платіж; - відповідно до квитанції №3 від 02 грудня 2008 року [PERSON] сплачено 2700,00 грн., з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції№1 від 06 січня 2009 року [PERSON] сплачено 42,83 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 06 січня 2009 року [PERSON] сплачено 3774,74 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №3 від 02 лютого 2009 року [PERSON] сплачено 30,30 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №4 від 02 лютого 2009 року [PERSON] сплачено 3869,70 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 04 березня 2009 року [PERSON] сплачено 33,65 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 04 березня 2009 року [PERSON] сплачено 3494,66 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 03 квітня 2009 року [PERSON] сплачено 34,18 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 03 квітня 2009 року [PERSON] сплачено 3868,56 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 04 травня 2009 року [PERSON] сплачено 34,72 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 04 травня 2009 року [PERSON] сплачено 3743,22 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №4 від 06 червня 2009 року [PERSON] сплачено 35,27 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №5 від 06 червня 2009 року [PERSON] сплачено 3867,47 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 04 липня 2009 року [PERSON] сплачено 35,83 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 04 липня 2009 року [PERSON] сплачено 3742,24 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №3 від 06 серпня 2009 року [PERSON] сплачено 36,40 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 06 серпня 2009 року [PERSON] сплачено 3866,34 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №4 від 08 вересня 2009 року [PERSON] сплачено 34,24 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №3 від 08 вересня 2009 року [PERSON] сплачено 3865,76 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 05 жовтня 2009 року [PERSON] сплачено 37,56 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 11 вересня 2009 року [PERSON] сплачено 2,74 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 05 жовтня 2009 року [PERSON] сплачено 3740,53 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 03 листопада 2009 року [PERSON] сплачено 38,16 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 03 листопада 2009 року [PERSON] сплачено 3864,54 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №3 від 30 листопада 2009 року [PERSON] сплачено 25,00 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 09 грудня 2009 року [PERSON] сплачено 3739,25 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №2 від 09 грудня 2009 року [PERSON] сплачено 38,76 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №15 від 11 січня 2010 року [PERSON] сплачено 39,56 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №14 від 11 січня 2010 року [PERSON] сплачено 3863,38 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції від 11 січня 2010 року [PERSON] сплачено 4,02 грн. з призначенням платежу погажение пени по процентам по №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №16 від 11 січня 2010 року [PERSON] сплачено 0,04 грн. з призначенням платежу погажение пени по кредиту №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 03 лютого 2010 року [PERSON] сплачено 39,82 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 03 лютого 2010 року [PERSON] сплачено 3862,79 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 09 березня 2010 року [PERSON] сплачено 40,63 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 09 березня 2010 року [PERSON] сплачено 3488,25 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 08 квітня 2010 року [PERSON] сплачено 41,28 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 08 квітня 2010 року [PERSON] сплачено 3861,45 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 06 травня 2010 року [PERSON] сплачено 41,93 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 06 травня 2010 року [PERSON] сплачено 3736,23 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 09 червня 2010 року [PERSON] сплачено 3860,05 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 09 червня 2010 року [PERSON] сплачено 42,59 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 08 липня 2010 року [PERSON] сплачено 3734,94 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 08 липня 2010 року [PERSON] сплачено 43,27 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції №1 від 09 серпня 2010 року [PERSON] сплачено 3858,72 грн. з призначенням платежу погажение процентов согласно условий договора №3756-013/08Р от 10/11/2008 г.; - відповідно до квитанції № 2 від 09 серпня 2010 року [PERSON] сплачено 43,95 грн. з призначенням платежу погажение ссудной задолжености по договору №3756-013/08Р от 10/11/2008 г. Однак, відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №3756-013/08Р від 10/11/2008 р вбачається, що відповідачем сплачувались кошти в період з 2012 року по 2015 рік, однак [PERSON] квитанції про сплату коштів за вказаний період не надані. Отже, при таких обставинах дана виписка не може бути прийнята судом як допустимий доказ на підтвердження фактів, які підлягають доказуванню у даній справі. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13.06.2018 року у справі № 733/608/16-ц. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку у частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.11.2008 року за Кредитним договором у розмірі 414 379, 13 грн., з яких: кредит - 239 058,60 грн., проценти - 131 110, 53 грн. Суд звертає увагу, що реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Таким чином, з огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем поза розумним сумнівом, не доведено факт наявності заборгованості по поверненню кредитних коштів саме в розмірі , тому підстави для стягнення з відповідачки заборгованості, зокрема у розмірі у розмірі 414 379, 13 грн., з яких: кредит - 239 058,60 грн., проценти - 131 110, 53 грн., тому у задоволенні позову суд відмовляє за недоведеністю заявлених вимог. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому не підлягають й стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed