Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2012 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділу державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2085. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час вони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з`явились. У поданій до суду заяві представник позивача адвокат Борух С.В. просив розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Гончаренко Є.В. направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності відповідача. Зазначив, що відповідач визнає позов в повному обсязі. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу сімейних правовідносин. Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у Центральному відділу державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2085. [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією актового запису серії ВВР 463538. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно положень ч.1ст.142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно стягнути з відповідача. Суд зазначає, що станом на день звернення позивача до суду судовий збір було визначено у розмірі 908 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року в зв`язку з несплатою судового збору суд залишив позов без руху та надав позивачу можливість подати до суду документ, що підтверджує ним сплату саме 908 грн. 00 коп. судового збору. На виконання ухвали суду позивачем було направлено до суду документ про сплату судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. Таким чином, позивачем було переплачено 84 грн. 40 коп. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача належить стягнути 454 грн. 00 коп. судового збору. Суму такого ж розміру відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України належить повернути позивачу з державного бюджету. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення переплаченого ним судового збору. На підставі ст. 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved