Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

В грудні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим №36960, про звернення стягнення з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості в розмірі 36\~443, 68 гривень. 22.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67614618 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №36960 виданого 05.11.2021 року. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що тягне за собою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №36960 від 05.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості в розмірі 36\~443, 68 гривень. Ухвалою суду від 21.12.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Заявою від 31.01.2022 року позов визнав, просив стягнути з АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» на користь позивача 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн. та 227, 00 грн за подання заяви про забезпечення позову, як передбачено ч.1 ст.142 ЦПК України. Треті особи приватний нотаріус Бригіда В.О. та\~приватний виконавець\~Баталін С.С. про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. У встановлений судом строк пояснення на позовну заяву не надали. За відсутності клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, у відповідності до ч.ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено, що 05.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Ольгою\~Володимирівною було вчинено виконавчий напис №36960, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №2001560352301 від 25.02.2020 року, укладеним між нею та АТ «Перший Український Міжнародний Банк». За змістом виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 29.12.2020 року по 23.09.2021 року загальна сума заборгованості 36\~443, 68 грн., яка складається з 6\~982, 70 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 8\~629, 11 грн. простроченої заборгованості по процентам, 19\~744, 99 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту, 1\~086, 88 грн. строкової заборгованості за процентами. Також, з боржника підлягають стягненню 250, 00 грн. за вчинення даного виконавчого напису нотаріуса. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань. Отже, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Також, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що приватним нотаріусом Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №36960\~від 05.11.2021\~року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 36\~443, 68 грн., з грубими\~порушеннями порядку\~вчинення виконавчих\~написів нотаріусами, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заяви про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000, 00 грн. та враховуючи надання позивачем всіх підтверджуючих документів щодо такої, суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було надано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 23.11.2021 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.11.2021 року, копії меморіальних ордерів про сплату [PERSON] витрат на правову допомогу у загальному розмірі 5000 грн., а саме 26.01.2022 року на суму 1\~700, 000 грн., 07.02.2022 року на суму 700, 00 грн., 07.02.2022 року на суму 1\~200, 00 грн. та 11.02.2022 року на суму 1 400, 00 грн., копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у повному обсязі у розмірі 5 000,00 грн. Крім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved