Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна звернувся адвокат Главацький Юрій Анатолійович. В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що позивачу стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] , які внесені Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ. Однак, згідно отриманих відомостей у Першому Суворовському відділі Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті/зареєстровані виконавчі провадження щодо [PERSON] . У зв`язку з тим, що наявність арештів перешкоджає власнику здійснювати право розпорядження та володіння майном, адвокат просить зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Також, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 року витребувано від Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ЄДРВП № 39683355 видану 24.10.2013 року Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ, державним виконавцем Комаренко Р.А., а також копії документів, що стали підставою для її винесення. На виконання ухвали суду, 05.05.2021 року (вх. № 12859) надійшов лист повідомлення щодо того, що в провадженні виконавчої служби, перебувало на виконанні виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» грошових коштів у розмірі: 654\~674 грн. 94 коп. Виконавче провадження закінчено 28.07.2014 року на підставі п.9.ч.1.ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.27). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2021 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Першого Суворовського\~відділу Державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~про зняття\~арешту з\~майна в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.30). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Главацький Юрій Анатолійович не з`явились, при цьому, 24.03.2022 (вх. № 1984/22) на адресу суду надійшло клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, в якому представник зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.44). Представник відповідача Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав, про причини не явки суд не повідомив. (а.с.42). Представник третьої особи: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи представник повідомлений (а.с.43), при причини не явки суд не повідомив, не подав заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від 24 березня 2022 року ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, представник позивача зазначає, що нерухоме майно позивача обтяжене постановою Першого Суворовського відділу ДВС від 24.10.2013 р., а оскільки листом № 59129/21 від 02.12.2020 року, повідомлено про відсутність зареєстрованих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , а відтак підстав для продовження дії арешту та заборони його відчуження не має. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до відомостей даного реєстру, арешт на нерухоме майно накладено 09.11.2013 року, індексний номер: 7780739 на підставі постави про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:ЄДРВП № 39683355, виданої 24.10.2013 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби ОМУЮ, Державний виконавець Комаренко Р.А. Опис предмета обтяження: все нерухоме майно (а.с.7-10). Згідно листа-відповіді на ухвалу суду про витребування доказів (05.05.2021 року вх. № 12859) вбачається, що в провадженні Першого Суворовського ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» грошових коштів у розмірі: 654\~674 грн. 94 грн. Виконавче провадження закінчено 28.07.2014 року на підставі п.9.ч.1.ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.27). Так, згідно даної норми Закону виконавче провадження повернуто з підстав передбачених п.9 ч. 1 ст. 47, якою визначено: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Таким чином, з огляду на встановлене, вбачається, що виконавче провадження, в рамках примусового виконання якого було накладеного арешт та заборону відчуження, було закінчено з підстав передбачених п.9.ч.1.ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція 2014 року). Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу реалізувати правомочності власника, зокрема права на розпорядження належною йому квартирою. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, судом було залучено до участі в справі в якості третьої особи стягувача за виконавчим провадженням. Поряд з цим, суд констатує, що позивачем проігноровано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежним, оскільки не є ні боржником, а ні стягувачем, вказаний відповідач до предмета спору не має жодного відношення. Таким чином суд констатує, що позивач (та його представник) проігнорували надані судом роз`яснення в частині визначення належних відповідачів, незважаючи на те, що суд сприяв їм у належній реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. З огляду на те, що позивачем пред`явлено вимогу про звільнення спірного нерухомого майна з - під арешту до особи, яка не є стягувачем, або стороною виконавчого провадження, в задоволенні позову слід відмовити. Ця відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про звільнення спірного нерухомого майна з - під арешту у разі пред`явлення цієї матеріально - правової вимоги до належних відповідачів, стягувача/стягувачів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed