Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб без самостійних вимог -приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Юрія Георгійовича та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві позивач посилається на те, що 14 лютого 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна вчинила виконавчий напис № 428 про стягнення з неї - гр. [PERSON] , яка є боржником по кредитному договору № 0290/004141-ZR123 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 67 491,06 гривень за період з 14.01.2019 року по 14 січня 2020 року, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 12 331,38 грн., простроченої заборгованості по неоплачених відсотках - 36 571,75 грн., строкової заборгованості по неоплачених відсотках за користування кредитом - 18 587,93 грн. та 650,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 68 141,06 грн. Вказує, що на підставі даного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області від 01.03.2020 року було відкрито виконавче провадження. Копію виконавчого напису отримано у приватного виконавця 07.05.2020 року. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді, якою є кредитний договір № 0290/004141-ZR123 від 14.04.2006 року, відповідно до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Також зазначає, що жодних повідомлень про зміну кредитора по кредитному договору від 14.04.2006 року № 0290/004141-ZR123 нею не було отримано, а також не було отримано попереджень від позивача про наявність заборгованості по кредиту. Окрім того вказує, що термін дії її картки закінчився у 2012 році, останній платіж було вчинено у 2014 році, а отже, підстав нараховувати відсотки після вказаної дати у відповідача не було відповідно до норм ст. 1050 ЦК України. Таким чином, стверджує, що відповідач всупереч умов договору, вимогам ЦК України протиправно нарахував зазначені суми відсотків. Окрім цього, вона не погоджується, що заборгованість по кредиту включає в себе період з 14.01.2019 р. по 14.01.2020 р. Зазначає, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вважає, що право на вчинення виконавчого напису виникло у 2014 році з того моменту як кредит перестав обслуговуватися. Останній платіж по кредиту було вчинено 06.03.2014 року на суму 1550 грн. На підставі вищевикладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 14 лютого 2020 року № 428, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна про звернення стягнення з громадянки [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості по кредитному договору № 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року на загальну суму 68 141,06 грн. та вирішити питання про судові витрати по справі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. 14.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено заяву позивача про забезпечення позову. У порядку забезпечення позову до набрання рішенням суду законної сили зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 61422897, відкритого 02.03.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Юрія Георгійовича з виконання виконавчого напису нотаріуса № 428, виданого 14.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 68 141,06 грн. 13.09.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено заяву позивача про витребування доказів. Витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують права за кредитним договором № 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року та копії документів, які товариством подавалися на вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни про стягнення 67 491,06 грн. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 14 лютого 2020 року вчинено виконавчий напис за № 428 про звернення стягнення з громадянки [PERSON] , [INFO] , яка є боржником по кредитному договору № 0290/004141-ZR123, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, який є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованості по кредитному договору № 0290/004141-ZR123. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14 січня 2019 року по 14 січня 2020 року. Сума заборгованості складає 67 491,06 грн. 12.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу по суті без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійович у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 0290/004141-ZR123 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до п. 1.3. якого банк відкрив держателю кредитну лінію Кредитка в сумі 3000,00 грн., в межах якої здійснюється кредитування рахунка протягом строку дії картки для задоволення поточних потреб держателя з процентною ставкою за кредит 16,5 % процентів річних та процентною ставкою за овердрафтом 28%. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» на вчинення виконавчого напису за вих. № 13920972 від 23.01.2020 року, 14.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 428, згідно з яким стягнуто з гр. [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року, укладеного з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.01.2019 року по 14.01.2020 рік. Сума заборгованості складає 67 491,06 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 331,38 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 36 571,75 грн., строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 18 587,93 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 68 141,06 грн. На підтвердження вказаного розміру заборгованості банком надано нотаріусу виписку з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , що знаходиться в матеріалах справи. З матеріалів справи також вбачається, що 28.01.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» передало (відступило) новому кредитору - «Фінансова компанія «ВЕСТА» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 р. відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» передало (відступило) новому кредитору - ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 02.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 61422897). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Судом встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса від 14.02.2020 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є заборгованістю за кредитним договором. Надання заявником неповної інформації та документів приватному нотаріусу мало наслідком порушення нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Крім того, стягнення з позивача боргу, який не є безспірним з порушенням процедури повідомлення його про його наявність, відбулося у позасудовому порядку і він був позбавлений можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року за результатами розгляду касаційних скарг Кабінету Міністрів України та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 вказана постанова залишена без змін. Таким чином, судом було скасовано п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, відповідно до якого встановлювалася можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 рішення Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишено без змін. Враховуючи викладене, з 22.02.2017 року законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 зазначено, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п. 2 яких, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, в своїй постанові Кабінетом Міністрів України, якому законом надано повноваження щодо встановлення переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено перелік документів, які необхідно надати нотаріусу для одержання виконавчого напису, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя. Разом з тим, слід врахувати, що згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджені оскаржуваною постановою, не передбачають обов`язку подання нотаріусу разом із оригіналом кредитного договору доказу на підтвердження факту укладення такого договору (шляхом передачі грошей або інших речей), що свідчить про суперечливість та невідповідність вказаних положень Змін наведеним нормам Закону. Разом з тим, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не враховують положень п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати «односторонній» розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Проте, незважаючи на вказані вимоги закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу всупереч правилам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинив виконавчий напис від 14.02.2020 року, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість на загальну суму 68 141,06 грн. Разом з тим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» суду не надано доказів того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги товариства або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від товариства первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Крім цього, як слідує з оспорюваного позивачкою виконавчого напису, нотаріус звертає стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 0290/004141-ZR123 від 14 квітня 2006 року, однак як встановлено судом, договір № 0290/004141-ZR123 не є кредитним, а є договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки. Вказані обставини стверджуються змістом самого договору, який був досліджений судом. Крім цього, як слідує зі змісту самого договору (п.1.1 договору) № 0290/004141-ZR123 такий був укладений ще 14.04.2006 року, на один рік, тоді як виконавчий напис вчинено лише 14.02.2020 року, тобто зі спливом строку давності. Будь-яких доказів та даних про те, що вказаний договір є діючим, пролонгованим, відповідачем суду не надано, як і не подано відповідачем та приватним нотаріусом до суду належних та достовірних доказів безспірності заборгованості. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 1261,20 грн., з яких: за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн., за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн.

Outcome: approved