Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

МТСБУ звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позов обгрунтовує тим, що 28.10.2017 о 12:40 в м. Черкаси на перехресті вул. Сурікова прос. Хіміків сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та в автомобіля «GeeIy», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «GeeIy», д.н.з. [NUMBER] , а його власнику завдано шкоду. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Відповідно до Наказу № 7108 від 23.07.2018 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 57 333,18 грн., яка була сплачено МТСБУ потерпілій особі згідно платіжного доручення № 910490 від 24.07.2018. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 780,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 910411 від 20.07.2018. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 042/18, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу«GeeIy», д.н.з. [NUMBER] , складає 66 554,52 грн. (з ПДВ на замінні складові). Отже, розмір регламентної виплати склав 57 333,18 грн. (без ПДВ на замінні складові, з урахування витрат потерпілого на евакуатор в розмірі 250,00 грн.) 57 083,18 грн. + 250,00 грн. = 57 333,18 грн; 57 333,18 грн. + 780,00 грн. = 58 113,18 грн, де: 57 083,18 грн. - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до Звіту № 042/18 від 07.05.2018 року; 250 грн. - витрати потерпілого на евакуатор; 780 грн. - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди. Таким чином, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 58 113,18 грн. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 58113,18 грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.04.2020 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. 20.08.2020 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.03.2021, яка занесена до журналу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяви, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Справу просив розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, в подальшому в судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari\~v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, №\~37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «GeeIy», д.н.з. [NUMBER] . Вказане підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.12). Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.03.2018 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрите, у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи, строків передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно вказаної постанови, [PERSON] 28.10.2017 о 12:40 в м. Черкаси пер.вул. Хіміків Сурікова, керував автомобілем Део Нубіра, р.н. [NUMBER] , не впевнився в безпечності, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 2112, р.н. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого останній змушений був різко гальмувати, змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем Джилі СК, р.н. [NUMBER] , чим порушив п.п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.10). Як вбачається з наказу МТСБУ №7108 від 23.07.2018 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 57333,18 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.24). Згідно платіжного доручення №910490 від 24.07.2018, МТСБУ сплачено на рахунок [PERSON] страхове відшкодування в сумі 57333,18 (а.26). Згідно платіжного доручення №910411 від 20.07.2018, МТСБУ сплачено на рахунок СОС Сервіс України 780 грн., за послуги аваркома (експерта) по справі №50146 (а.26). 13.02.2017 між ПрАТСК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АК/6131557, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов`язану з експлуатацією автомобіля DAEWOO NUBIRA, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] . Строк дії договору з 00.00 год. 14.04.2017 по 13.04.2018 включно (а.122). Як вбачається з довідки територіального сервісного центру МВС 7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 02.06.2018, згідно автоматизовано-інформаційної системи АІС «ДАІ-2000», та НАІС МВС України, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, дата реєстрації 29.06.2017 року, держ.номер [NUMBER] . Попередній номерний знак [NUMBER] . 06.03.2018 автомобіль був перереєстрований на іншого власника (а.129). Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як передбачено ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ст. 981 ЦК України та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). За визначенням ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,- Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. а) п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, обгрунтовуючи позовні вимоги, представник посилається на те, що згідно Єдиної централізованої бази даних МТСБУ значиться інформація, що Поліс №АК/6131557 укладений але не діє, що свідчить про те, що дія договору була припинена (т.2 а.17 на звороті), а тому МТСБУ і здійснило страхове відшкодування. У зв`язку з цим, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Як встановлено в судовому засіданні, 13.02.2017 між ПрАТСК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АК/6131557, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов`язану з експлуатацією автомобіля DAEWOO NUBIRA, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] . Строк дії договору з 00.00 год. 14.04.2017 по 13.04.2018 включно. Відповідно до п. 20-1.1., 20-1.2., ст.. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Таким чином, після відчуження 29.06.2017 транспортного засобу «DAEWOO NUBIRA, держ.номер [NUMBER] [PERSON] , чинність Полісу № АК/6131557 зберігалась до закінчення строку його дії, тобто до 13.04.2018, а права та обов`язку страхувальника від [PERSON] перейшли до [PERSON] . Суд вважає необгрнутованим твердження представника позивача про те, що дія договору була припинена, оскільки в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ значиться інформація про те, що Поліс №АК/6131557 укладений але не діє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дія договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути достроково припинена: за письмовою вимогою страхувальника, про що він зобов`язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику; у разі виходу транспортного засобу з володіння страхувальника проти його волі або знищення транспортного засобу; з інших підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно п. 1.2. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566 (далі - Положення) метою створення єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є накопичення відомостей про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності), страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників для організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням. Оператор єдиної централізованої бази даних (далі - Оператор) - МТСБУ, яке забезпечує створення, ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення єдиної централізованої бази даних, збереження і захист інформації, що міститься в ній (п. 1.3 Положення). Згідно п. 2.1 Положення, страховики - члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього Положення, зокрема, відомості про втрачені, зіпсовані та знищені бланки полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та бланки спецзнака; відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видані до них спецзнаки; відомості про страхові випадки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, хід їх врегулювання та виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 2.2 Положення оператор здійснює постачання до бази даних МТСБУ такої інформації, зокрема, відомості про видані страховикам - членам МТСБУ бланки полісів та бланки спецзнака за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зміни відомостей про зареєстровані договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надають страховики - члени МТСБУ протягом 2-х робочих днів з моменту підписання страхувальником полісу з внесеними змінами (п.3.4.6 Положення). Інформацію про дострокове припинення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надають страховики - члени МТСБУ протягом 5-ти робочих днів з дати анулювання, дострокового припинення, переоформлення договору (п. 3.4.7 Положення). За змістом п. 5.3 Положення, інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, в судовому засіданні представником позивача не надано доказів, які б свідчили про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, що давало б підстави МТСБУ здійснити відшкодування шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Також не надано доказів й того, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений 13.02.2017 між ПрАТСК «Уніка» та [PERSON] , за яким права та обов`язки страхувальника перейшли до відповідача є припиненим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відомості до Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про припинення вказаного договору не внесені. Інформація з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, в якій містяться відомості про те, що Поліс №АК/6131557 укладений але не діє, не свідчить про те, що дія договору саме припинена. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі\~наведеного,\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~«Про страхування»\~ст.ст.\~22,079,981,1166,1187,1191\~ЦК України,\~

Outcome: dismissed