Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

позивач подала до суду позов, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 вересня 2012 року, Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №337. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. 15 лютого 2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) та призначено судове засідання. Позивач, відповідач у судове засідання не з`явилися. Були належно повідомленою про час та місце розгляду справи. 17.03.2022 року позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. 03.03.2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що шлюбні відносини фактично припинилися, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, та суперечитиме його інтересам, проти розірвання шлюбу не заперечує, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Суд, вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів за відсутності позивача та відповідача, кожен з яких подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 28вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №337. Дана обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.22). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження (а.с.5-6). Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Спору щодо поділу майна, місця проживання дітей сторони не заявляли. За таких обставин, суд доходить висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, подальше спільне проживання та примирення між сторонами неможливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.11). На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved