Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

28.08.2021р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду із позовом до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Нугаєвої О.М. (третя особа - [PERSON] ) про скасування реєстраційних дій, поновлення запису про право власності та усунення перешкод у користуванні квартирою (а.с. 2-8). Ухвалою судді від 02.09.2021р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 30). Ухвалою суду від 30.09.2021р. виправлено описки у прізвищі позивача та у статусах учасників справи, визначивши відповідачем [PERSON] , третьою особою приватного нотаріуса Дніпровського МНО Нугаєву О.М. (а.с. 45). Ухвалою судді від 30.09.2021р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом зборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] (а.с. 46-47). Підготовче засідання у справі закрите 25.01.2022р. та справа призначена до розгляду в судове засідання (а.с. 59). В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) позивач зазначав, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2003р. 20.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Нугаєвою О.М. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43591663, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий №561, виданого 20.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Нугаєвою О.М., укладеного між продавцем ТОВ «Кей-Колект» і покупцем [PERSON] 18.08.2017р. державним реєстратором КП «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради Єрмоленко Н.С. за реєстраційним записом №20550864, по внесенню відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про реєстрацію прав власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2020р. по справі № 201/3791/19 скасоване рішення державного реєстратора Комунального підприємства Будинок юстиції Дніпропетровської обласної ради Єрмоленко Наталії Сергіївни по внесенню відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2017р. за №20550864, про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968), на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Таким чином ТОВ «Кей-Колект» не є власником квартири, але здійснило перепродаж квартири [PERSON] . Вибуття квартири з володіння позивача відбулося поза волею позивача внаслідок протиправної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект», яке скасоване рішенням суду, подальшого відчуження ТОВ «Кей-Колект» квартири на користь [PERSON] . На підставі викладеного, просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2018 15:09:14, індексний номер 43591663, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за гр. [PERSON] , винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської обл. Нугаєвою Оксаною Миколаївною, номер запису про право власності: 28462364 дата, час державної реєстрації:20.10.2018 14:22:39; поновити за собою запис про право власності на квартиру; усунути перешкоду в користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири. Відповідач і третя особа, яким була направлена поштою копія позову (а.с. 79), правом на надання відзиву на позов не скористалися. В судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи судом повідомлялися неодноразово (а.с. (а.с. 55, 61-62). Позивач в судове засідання 26.01.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимог підтримав повністю (а.с. 64). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, прийшов до таких висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). З матеріалів справи установлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бойченко Т.М. (а.с. 11). Право власності було зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.06.2003р. (а.с. 20). 18.08.2017р. державним реєстратором КП «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради Єрмоленко Н.С. внесені відомості за реєстраційним записом №20550864 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2020р. по справі № 201/3791/19, яке набрало законної сили 07.08.2020р., скасоване рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок юстиції» Дніпропетровської обласної ради Єрмоленко Наталії Сергіївни по внесенню відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 травня 2017 за №20550864 про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968) на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 -19). Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що 10.06.2008р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір №11358220000 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі 89971,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 436269,38 грнза курсом НБУ на день укладання договору, з кінцевим терміном погашення згідно п.п.1.2.2 п. 1.2 даного договору - не пізніше 09.06.2017р. Для забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором №11358220000 від 10.06.2008р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки на нерухоме майно №11358220000/11358229000/3 від 10.06.2008р., відповідно до умов якого п. 1.1 в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» було передано нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. 12.12.2011р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого банк зобов`язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а останнє прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Одночасно із відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення. У виписці з додатку №1 до договору факторингу №1 від 12.12.2011р. зазначений кредитний договір №11358220000 від 10.06.2008р. Разом з цим, між банком та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 10.06.2008р. №11358220000/11358229000/3, про що свідчить виписка з Державного реєстру іпотек. 23.05.2017р. Державним реєстратором комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради Єрмоленко Н.С. за реєстраційним записом №20550864 по внесенню відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийняв рішення про реєстрацію прав власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Судом установлено, що реєстрація права власної здійснена із порушенням Закону України «Про іпотеку», умов договору іпотеки від 10.06.2008р., Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127. Рази із тим, 20.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Нугаєвою О.М. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43591663, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий №561, виданого 20.10.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Нугаєвою О.М. (а.с. 26). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. З аналізу наведених норм законів слідує, що скасування рішення державного реєстратора про набуття права власності на предмет іпотеки позбавляє права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі відповідного договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Скасування державної реєстрації права змінює, припиняє речове право, тому, як наслідок, судове рішення про скасування державної реєстрації права іпотекодержателя на предмет іпотеки означає про втрату такого права та неможливість подальшого розпорядження іпотекодержателем майном, яке перебуває в іпотеці. За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Зважаючи на приписи ст.ст. 2, 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункти 51, 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141, суд вважає, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності позивачки. Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу № 520/17304/15-ц (провадження № 14-94цс19), у своїй постанові від 27.03.2019р., зазначила про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на квартиру має розглядатися як спір, який пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на квартиру іншою особою, за якою зареєстроване відповідне право. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис у Держреєстр (п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №823/2042/16). Тому для захисту права власності на квартиру позивач вірно звернувся з позовом до особи, за зверненням якої зареєстроване право власності. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав про скасування відповідного рішення державного реєстратора про наступну реєстрацію права власності, у даному випадку, рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , поновлення запису про реєстрацію права власності за позивачем [PERSON] . Щодо вимог позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, то, позивачем не наведено у позові жодних доводів та не надано відповідних доказів щодо здійснення перешкод з боку відповідача у користуванні квартирою, тому вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволені частково - лише в частині скасування рішення державного реєстратора і поновлення відповідного запису про право власності, то з відповідача слід стягнути половину судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1362,00 грн. (2724,00/2) грн. (а.с. 1), а також повністю витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. (а.с. 40), а всього 1816,00 грн. Решта помилково сплачена сума судового збору в розмірі 21,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, може бути повернута позивачеві за його окремою заявою. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial