Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Короткий зміст заяви. Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Чернівецька міська рада. Посилається на те, що в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЧВ №011837 від 03.09.1998 року, допущено помилку, а саме: її ім`я зазначено « [PERSON] » замість вірного«Наталі». Разом з тим зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 07.05.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної контори Гандабурою Г.П. була допущена ідентична помилка. Вважає, що вищезазначені помилки виникли при перекладі її імені з російської на українську мову. Посилається на те, що у свідоцтві про її народження серії [NUMBER] від 11.12.2007 року, вказано її ім`я « [PERSON] ». Просить суд заявлені вимоги задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право власності на землю серії І-ЧВ №011837 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 травня 1998 року, видані на ім`я [PERSON] , належать їй [PERSON] . Рух справи та позиція сторін. Ухвалою суду від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду заяви спрямувала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи, представник заінтересованої особи Ісєва Т. спрямувала листа, згідно якого розгляд справи просила проводити у її відсутність. Заперечень щодо задоволення заяви не зазначила. Просила, ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного закону. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, а також враховуючи позицію заінтересованої особи яка вимоги заяви підтримала, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Досліджені судом докази Судом належними і допустимими доказами встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] ім`я заявника [PERSON] . (а.с.10-11) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управлінняюстиції українською мовою зазначено [PERSON] народилася [INFO] , місце народження: Україна, Чернівецька область, м.Чернівці, про що в Книзі реєстрації народжень 06.06.1953 року зроблено відповідний актовий запис №1137. (а.с.8) Диплом серії [NUMBER] про закінчення повного курсу Чернівецького культурно-освітнього училища 27.04.1974 року №90 видано на ім`я [PERSON] . (а.с.3) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 27.01.1973 року вбачається, що російською мовою ім`я заявника зазначено « [PERSON] ». (а.с.9) Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 травня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівенцької державної нотаріальної контори Гандабурою Галиною Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за №4-1937, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної документації в книзі №49, стор.35, реєстр. номер 7056 від 01.06.1998 року, зареєстрованого у електронному реєстрі прва власності на нерухоме майно, видане на ім`я [PERSON] . (а.с.6) Державний акт на право власності на землю серії І-ЧВ №011837, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю Л№1415 та виданий на ім`я - [PERSON] . (а.с.5) Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, тощо. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту правовстановлюючих докуменів, а саме що [PERSON] та [PERSON] являється одною і тою самою особою, а тому вказане не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом під час з`ясування фактичних обставин справи, встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, оскільки при дослідженні доказів в справі встановлено що дійсно заявник була записана в графі ім`я « [PERSON] » однак після здійснення перекладу свідоцтва про народження з російської мови було допущено помилку в літері при перекладі заміть вірного « [PERSON] ». Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються заявник, на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved