Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 27.01.2022 звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] зазначив, що в січні 2022 позивач дізнався про те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Лисенко Ю.О. перебуває виконавче провадження АСВП № 67791711 по стягненню з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 13084,91 грн. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження позивачеві стало відомо про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. виконавчого напису № 8770 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансової компанії «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості. Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача Бочкарь Р. В., який діє в інтересах [PERSON] просив визнати виконавчий напис № 8770 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1012,25 грн., суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 506,12 грн., та стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 у справі відкрито провадження та призначено в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни матеріали нотаріальної справи на підставі яких було вчинено виконавчий напис та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович відомості із детальним зазначенням розподілу коштів про фактично стягнене за виконавчим написом нотаріуса, щодо якого відкрито виконавче провадження № 67791711. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 21.02.2022 електронною поштою від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача Самойліченко О.Д. поштою направив клопотання, яке надійшло до суду 28.02.2022, відповідно до якого просив розглянути справу без участі представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». В позовних вимогах [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки не повідомили. Разом з тим, на сайті «Судова влада України» було розміщено оголошення їх викликом, проте станом на 10.03.2022 в судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, так і не з`явилися, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли. Витребувані судом докази до суду не надали. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковаому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2007 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та позивачем [PERSON] було укладено договірна відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] (а.с.30-31). 25.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було винесено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8770, за яким з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами № 40-К від 06.10.2017є № є ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», стягнуто заборгованість на загальну суму 13084,91 грн. (а.с.32). 21.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника за виконавчим написом №8770 від 21.12.2021 (а.с. 40-41). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок),постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню так як він вчинений з порушенням норм діючого законодавства України, не свідчить про безспірність суми заборгованості, а також винесений на підставі нормативно-правового акту, який було скасовано. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України). Позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч. 5 ст. 28 ЦПКУ). У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду (пункт 1 глави 14 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (пункт 2 глави 14 розділу 1 Порядку № 296/5). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач зазначає, що у зв`язку із розглядом справи остання понесла витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень), на виконання умов п. 1.1.1 та 1.1.2 Додатку № 1 від 18.01.2022 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 4/22 від 18.01.2021 укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «ЕКВІТА», а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинені бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. є не співмірними зі складністю справи. Суд погоджується з доводами представника відповідача, щодо тієї обставини, що предмет позову у справі не є складним. Не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Підготовка позову, надання консультацій по даній категорії справ не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. Суд вважає, що вказана позивачем сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 3000 грн., які позивач навіть не сплатив своєму представнику на час розгляду справи. Відповідно до п.4 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 4/22 від 18.01.2022, визначено, що гонорар сплата якого передбачена п. 1.1.2 цьго додатку сплачується клієнтом на користь об`єднання протягом 15 днів з дати набрання рішенням суду законної сили (а.с.15). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 992,40 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову суд вважає за необхідне відмовити, у зв`язку з тим, що в задоволенні заяви про забезпечення позову позивачеві було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial