Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивач звернувся\~до Заводського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області з\~позовною заявою [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцев В.О. про витребування майна з незаконного володіння та про скасування рішення державної реєстрації. З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить скасувати державну реєстрацію права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з однозначним припиненням речового права за [PERSON] на об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » вбудоване приміщення [ADDRESS] , загальною площею 835,7 кв.м., вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8, реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна: 1424738012104, номер запису про право власності: 23883527. Скасувати державну реєстрацію права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речового права за [PERSON] на об`єкт нерухомості , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » вбудоване приміщення [ADDRESS] , загальною площею 835,7 кв.м., вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8, реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна: 1424738012104, номер запису про право власності: 23883527, та стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 27.10.2017 р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі № 207/1132/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , приватного підприємства «Термоізоляція» приватного підприємства «Паланка про визнання недійсним договору. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.10.2017 р. по справі № 207/1132/17 позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частини на об`єкт нерухомості -магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудоване приміщення № 01)загальною площею 835,7 кв.м. (вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8), які знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалюючи заочне рішення від 27.10.2017 р. та рішення від 06.12.2017 р. Баглійський районний суд визнав право власності на нерухоме майно комунальної власності, яким порушив інтереси власника- територіальної громади м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження спірних нерухомим майном. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 р. по справі № 207/1132/17 було задоволено вимоги керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави та Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.10.2017 р. по справі № 207/1132/17 про визнання договору купівлі-проваджу дійсним, скасовано. 29.11.2017 р. [PERSON] та [PERSON] вже зареєстрували права власності на спірні об`єкти майна на підставі рішення по справі № 207/1132/17 Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 12.12.2017 р та 15.12.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування по Ѕ часток магазину непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудоване приміщення № 01) загальною площею 835,7 кв.м. (вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8), який знаходиться в [ADDRESS] . Але договір дарування нерухомого майна є незаконним, оскільки майно належить територіальній громаді міста Дніпродзержинська на праві комунальної власності. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 р. по справі № 207/1132/17 набрала законної сили 17.09.2019 р., та було скасовано підставу виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] і набуття права приватної власності на ці ж об`єкти у зазначених осіб, а тому виникла підстава для визнання договорів дарування №№1666, 1690 від 12.12.2017 тп 15.12.2017 р. недійсним у зв`язку з безпідставністю набуття права власності дарувальниками. Оскільки, підстава виникнення права приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна у [PERSON] та [PERSON] і набуття права приватної власності на цей же об`єкт до тих самих осіб скасована, а також оскільки спірний об`єкт є комунальною власністю, тому виникла необхідність для визнання договору дарування недійсним у зв`язку з безпідставністю набуття прав власності. Позивач вважає, що порушені інтереси держави в особі Кам`янської міської ради, які полягають у вільному користування, володінні та розпорядження нерухомим майном. Ухвалою суд від 13.12.2019 р. відкрито провадження по справі. 07.02.2020 р. ухвалою суду відмовлено в забезпеченні позову. 06.08.2020 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без розгляду. 01.12.2020 р. постановою Дніпровського апеляційного суду, ухвала скасована та направлена на продовження розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача Кам`янської міської ради - Тарасюк О.Л., позовну заяву підтримав просив задовільнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідачів - [PERSON] надавши письмові пояснення, просила відмовити в задоволенні позову, надав суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє позовних вимог - Управління державного архітектурно-будівельного контролю, та приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцев В.О. в судове засідання не з`явились, про слухання справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 27.10.2017 р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі № 207/1132/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , приватного підприємства «Термоізоляція» приватного підприємства «Паланка про визнання недійсним договору. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.10.2017 р. по справі № 207/1132/17 позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частини на об`єкт нерухомості -магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудоване приміщення № 01)загальною площею 835,7 кв.м. (вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8), які знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалюючи заочне рішення від 27.10.2017 р. та рішення від 06.12.2017 р. Баглійський районний суд визнав право власності на нерухоме майно комунальної власності, яким порушив інтереси власника- територіальної громади м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження спірних нерухомим майном. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 р. по справі № 207/1132/17 було задоволено вимоги керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави та Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.10.2017 р. по справі № 207/1132/17 про визнання договору купівлі-проваджу дійсним, скасовано. 29.11.2017 р. [PERSON] та [PERSON] вже зареєстрували права власності на спірні об`єкти майна на підставі рішення по справі № 207/1132/17 Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Судом встановлено, що 12.12.2017 р та 15.12.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування по Ѕ часток магазину непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудоване приміщення № 01) загальною площею 835,7 кв.м. (вбудоване приміщення з 01-1 по 01-8), який знаходиться в [ADDRESS] . Постанова Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 р. по справі № 207/1132/17 набрала законної сили 17.09.2019 р., та було скасовано підставу виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] і набуття права приватної власності на ці ж об`єкти у зазначених осіб, а тому виникла підстава для визнання договорів дарування №№1666, 1690 від 12.12.2017 та 15.12.2017 р. недійсним у зв`язку з безпідставністю набуття права власності дарувальниками. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Судом встановлено, що 16.04.2008р. проведено реконструкцію магазин « [INFO] » за адресою [ADDRESS] (вбудоване приміщення 01) під магазин непродовольчих товарів, інтернет клуб з баром та відділення банку, про що складено Акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. 03.06.2016р. зареєстровано декларацію за № ДП 143161551943 про готовність до експлуатації об`єкту, який належить до І-ІІІ категорії складності. А саме, була проведена Реконструкція приміщень №№01-4-3-014-7 магазину непродовольчих товарів за адресою [ADDRESS] (вбудоване приміщення 01) під кафе типу « [INFO] ». Замовник: [PERSON] . 15.12.2017р. приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Кудрявцевим В.О. видано Витяг №107719041 про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на Ѕ частину магазину непродовольчих товарів, інтернет клуб з баром та відділення банку за адресою [ADDRESS] (вбудоване приміщення 01), загальна площа об`єкту: 835,7 кв.м. 12.12.2017р. приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Кудрявцевим В.О. видано Витяг №107214997 про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на Ѕ магазину непродовольчих товарів, інтернет клуб з баром та відділення банку за адресою [ADDRESS] (вбудоване приміщення 01), загальна площа об`єкту: 835,7 кв.м. 19.04.2019р. зареєстровано декларацію за № ДП 141191091623 про готовність до експлуатації об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). А саме, була проведена реконструкція приміщень 01-1 та 01-2 об`єкту «Магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудовані приміщення з 01-1 по 01-8)» з метою їх об`єднання під магазин непродовольчих товарів». 02.05.2019 р. державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Соколовою О.В. видано Витяг №165328747та №165328191 про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності Ѕ частки [PERSON] та Ѕ частки [PERSON] на магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , загальна площа об`єкту: 829,3 кв.м. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 329 ЦК України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Зменшення площі об`єкту відбулося за рахунок перепланування (встановлення міжкімнатних стін, утеплення стін гіпсокартоном тощо), тобто здійснені роботи, при яких не передбачено втручання в несучі стіни, отже отримання дозволу на будівництво, а потім і,\~введення об`єкта в експлуатацію, при переплануванні не потрібно. Таким чином, проведення перепланування не є самочинним будівництвом, та у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав ( п. 45 Порядку про проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015р., та п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127 від 24.05.2001р.). Відповідно до частини першої\~статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"\~прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина п`ята\~статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). Згідно частини дев`ятої\~статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"\~зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (частина десята\~статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). Таким чином, з моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, вона вичерпала свою дію. Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 у справі №465/1461/16-а, від 05.06.2019 у справі №815/3172/18. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або вчинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо) (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 916/2948/15). Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту належить зважати й на його ефективність з точки зору\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.1980 в справі "Артіко проти Італії", п. 32 рішення від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України"). Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9\~рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003\~\~\~№3-рп/2003). У зв`язку з тим, що 19.04.2019р. зареєстровано декларацію за №ДП 141191091623 про готовність до експлуатації об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). А саме, була проведена Реконструкція приміщень 01-1 та 01-2 об`єкту «Магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » (вбудовані приміщення з 01-1 по 01-8)» з метою їх об`єднання під магазин непродовольчих товарів», у позивача відсутні права та законні інтереси, які можуть бути захищені судом, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Матеріалами справи підтверджується реєстрація права власності у Єдиному державному реєстрі речових прав на «Магазин непродовольчих товарів та кафе типу «Закусочна» (вбудовані приміщення з 01-1 по 01-8)», який зареєстрований 02.05.2019р. державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Соколовою О.В. та видано Витяг №165328747та №165328191 про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності Ѕ частки [PERSON] та Ѕ частки [PERSON] на магазин непродовольчих товарів та кафе типу « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , загальна площа об`єкту: 829,3 кв.м. та щодо якого проводилась реконструкція, за наслідками якої зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №ДП 141191091623 від 19.04.2019р. Оскільки після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Отже, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про витребування майна з незаконного володіння та про скасування рішення державної реєстрації, не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України, зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed