Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 66073 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айконс» (далі - ТОВ «ФК «Айконс») заборгованості за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1039014 від 11.09.2020 року та витрат за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 5 464 грн. В обґрунтування позову зазначала, що виконавчий напис вчинено всупереч вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки кредитний договір, на виконання якого проводиться стягнення, нотаріально не посвідчений. В оспорюваному виконавчому написі зазначено період, за який проводиться стягнення - з 26.04.2021 року по 25.05.2021 року, однак згідно пункту 1.3. договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 11.09.2020 року, який вона не підписувала, строк дії кредитного договору становить 30 днів, відтак після закінчення строку дії кредитного договору кредитор не вправі нараховувати проценти за кредитом. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що запропонована до стягнення сума не є безспірною. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 18.02.2022 року. Ухвалою судді від 09.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22.03.2022 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, а третій особі для подачі пояснень. Позиція інших учасників справи. В судове засідання позивач не з`явилася. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Правом на подання пояснень не скористалися. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66073, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Айконс», яке є правонаступником ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», яке, в свою чергу, є правонаступником ТОВ «Лінеура Україна», заборгованості за кредитним договором № 1039014 від 11.09.2020 року за період з 26.04.2021 року по 25.05.2021 року у розмірі 4 264 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 300 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 741 грн, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 2 223 грн. З урахуванням витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 200 грн сума боргу становить 5 464 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д. В. 09.02.2022 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68592414 з виконання виконавчого напису № 66073, виданого 11.06.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Айконс» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 5 464 грн. Встановлено, що договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1039014 від 11.09.2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Айконс», нотаріально не посвідчений. Згідно з пунктом 1. 3. договору його укладено строком на 30 днів. Строк ді кредиту може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди до договору (пункт 4.1). Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення між сторонами додаткової угоди до кредитного договору. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Оскільки укладений між ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є відповідач, та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, відповідно до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлено, що умовами договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1039014 від 11.09.2020 року передбачено 30-денний строк його дії. У визначеному договором порядку строк його дії шляхом укладення додаткової угоди продовжений не був. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що до заборгованості [PERSON] за кредитним договором приватним нотаріусом включено також відсотки за користування кредитним коштами за період з 26.04.2021 року по 25.05.2021 року, які були нараховані після закінчення строку кредитування. Отже, представлену приватному нотаріусу заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Айконс», яке є правонаступником ТОВ «Лінеура Україна», не можна вважати безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої, пункту 1, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 992, 40 грн, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved