Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

23.09.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, прредставник позвачів зазначає, що [INFO] помер батько позивачів, [PERSON] . За життя [PERSON] володів садовим будинком [ADDRESS] , та земельною ділянкою під будинком, кадастровий номер 1223756800:01:001:3037. Після смерті батька, позивачі звернулись до нотаріуса та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частки кожному на садовий будинок. Також нотаріус повідомив, що за життя батько уклав договір дарування земельної ділянки від 17.03.2014р. тому власником такої ділянки є [PERSON] . Видати позивачам свідоцтва про право власності на земельну ділянку не має можливості, оскільки земельна ділянка не перебуває у власності померлого батька. Враховуючи, що станом на сьогоднішній день, власниками садового будинку по 1/3 частини кожен є позивачі по справі, власником земельної ділянки під садовим будинком є відповідачка, тому позивачі вимушені звертатися до суду за захистом своїх прав. Сформувавши свої позовні вимоги позивачі просять суд: 1. Визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0594 гектарів, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, «Дорожник» садове товариство, земельна ділянка б/н, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: 1223756800:01:001:3037; 2. Визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0594 гектарів, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, «Дорожник» садове товариство, земельна ділянка б/н, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: 1223756800:01:001:3037; 3. Визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0594 гектарів, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, «Дорожник» садове товариство, земельна ділянка б/н, цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: 1223756800:01:001:3037. Ухвалою суду від 06.10.2021 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 25.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Швець М.В., в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Стверджує, що позивачі вичерпали всі можливі засоби вирішення питання оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їм житловий будинок в досудовому порядку. Відповідачка [PERSON] в підготовчому у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Пояснила, що [PERSON] до смерті деякий час співмешкав з її матір`ю. Їй відомо про укладення даного догору дарування [PERSON] , однак вона не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів та про визнання за ними права власності на дану земельну ділянку, як власників спадкового садового будинку. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів і відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини: Згідно свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] володів садовим будинком [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1223756800:01:001:3037, який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майко, виданого 11 серпня 2015 року Реєстраційною службою Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про, правo власності: 10748909, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 699941712237, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] , позивачі, як діти спадкодавця, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частки кожному на садовий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 1223756800:01:001:3037. Про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За життя, 17.03.2014 [PERSON] уклав договір дарування земельної ділянки розташованої в садовому товаристві «Дорожник» Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, з кадастровим номером 1223756800:01:001:3037, площею 0,0594 га, на користь [PERSON] . Таким чином, видати позивачам свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, не має можливості, оскільки земельна ділянка не перебувала у власності померлого батька. Відповідно до п. п. 3, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин першої та другої статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того, відповідно до п. «е`ст.141 Земельного кодексу України підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Вказане узгоджується із позицією Верховного суду (ВС/КЦС № 364/515/19 від 26.12.2019). Так у постанові від 26.12.2019 Верховний суд прийшов до висновку, що при відчуженні будинку право на земельну ділянку, на якій він розташований, припиняється та переходить до нового власника. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивачі є власниками садового будинку [ADDRESS] , набутого у васність в порядку його спадкування після померлого [PERSON] , то згідно вищевикладених правових норм вони набули право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний садовий будинок - на земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:01:001:3037, площею 0,0594 га, призначення - для ведення садівництва, в тих же частках що і спадщину, тому позовні вимоги обгрунтоані, доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved