Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Бізнес Позика», у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №43181, вчинений 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з неї на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості у розмірі 107343,78 грн., на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. відкрито виконавче провадження №67846949 від 10.12.2021. В обґрунтування позову вказує, що нотаріусом було порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання ним письмової вимоги про усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором. Також виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, якій був укладений у простій письмовій формі, а не нотаріально посвідченому договорі, як це передбачено чинним положенням п.2 постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Бізнес Позика» відзив на позовну заяву до суду не подавав та в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки до суду не повідомив. Треті особи письмових пояснень з приводу позовної заяви не надали. Виходячи з наведеного, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26.11.2021 за заявою ТОВ «Бізнес позика» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №43181 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором у розмірі 106693,78 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. 10.12.2021 відкрито виконавче провадження ВП №67846949. Постанова від 14.12.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника направлена для примусового виконання за місцем роботи позивача. З виконавчого напису нотаріуса та наданих для його вчинення документів вбачається, що 17.02.2021 між ТОВ «Бізнес позика» і [PERSON] було укладено договір №236300-КС-001 про надання кредиту у розмірі 40000,00 грн., термін дії договору до 09.03.2021, та додаткову угоду 1 від 18.04.2021 до цього договору, згідно якої позичальнику додатково надано у кредит 18000,00 грн., у зв`язку з чим разом із залишком неповернутого кредиту, отриманого 17.02.2021, загальна сума кредиту склала 44562,77 грн. Термін дії договору продовжено до 03.10.2021. Виконавчий напис вчинено на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Згідно копії кредитного договору, він не є нотаріально посвідченим, а укладений у простій письмовій формі. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Зважаючи на те, що укладений між ТОВ «Бізнес позика» і [PERSON] кредитний договір від 17.02.2021 №236300-КС-001 нотаріально не посвідчений, а у виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Також матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Бізнес Позика» чи приватного нотаріуса Єрошиній А.В. не надсилалось і нею не отримувалось. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у загальному розмірі 1362,00 грн. Розподіляючи судові витрати, понесені сторонами, суд керується ч.1 ст.\~141\~та п.1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частинами 1-4\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги покладаються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1362,00 грн. та витрати на правничу допомогу в тому числі гонорар адвоката в розмірі 3000,00 грн. Також з матеріалів справи слідує, що витрати, зазначені позивачем, підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру № 60 від 17.12.2021, актом (розрахунком) надання правничої допомоги від 17.12.2021 року. Враховуючи те, що суду надані належні документи на підтвердження розміру витрат, які поніс відповідач у зв`язку із наданням йому правничої допомоги, і позивач відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України не оспорював співмірність понесених відповідачем витрат, суд вважає, що вони підлягають стягненню із позивача на користь відповідача.

Outcome: approved