Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.10.1997 року. В шлюбі у них спільних дітей не має. На теперішній час подружні та інші стосунки припинені, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю на даний час відсутній. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе і не буде відповідати інтересам позивача. [PERSON] вказує на те, що звернулась до суду з цим позовом, оскільки не має можливості вирішити цей спір іншим шляхом. Тому просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2022 року відкрито провадження за вказаним вище позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт, що сторони перебувають у шлюбі, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який зареєстрований 10.10.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровській області, актовий запис № 172 (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо. Майнового спору не заявлено. Позивачка скористалася даним їй за законом правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу і з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу можна розцінювати, як примушування до шлюбу, що є неприпустимим і таким, що суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи і доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами. Після розірвання шлюбу за бажанням позивачки слід залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] , виходячи з приписів ст. 113 СК України. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивачки віднести на її рахунок. На підставі викладеного

Outcome: approved