Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

05.01.2022 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (далі - ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК") звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.05.2020 року відповідачем підписано Заяву-Договір № 2020/І_С/073-Z1780220-01, яка разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів є договором комплексного банківського обслуговування, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 10000 грн та встановив максимальний ліміт дозволеного овердрафту в сумі 300000 гривень, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена у розмірі 36,0% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48,0% річних, строк дії договору 12 місяців. Дія ліміту дозволеного овердрафту встановлена на 12 місяців з дати підписання Договору, тобто з 29.05.2020 року по 28.05.2021 року. Однак, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 28.05.2021 року становить 18425,06 грн, в тому числі: 15190,61 грн - заборгованість за кредитом, 2420,97 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 813,48 грн - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 2270 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29.05.2020 року [PERSON] було підписано Заяву-Договір № 2020/І_С/073-Z1780220-01, відповідно до підп. 2.1 п.2 якої ця заява-договір разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк», Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку) є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між відповідачем та АБ «Укргазбанк» (а.с.8). Таким чином, відповідач уклав із позивачем кредитний договір № 2020/І_С/073-Z1780220-01на споживчі цілі з орієнтовною сумою кредиту в розмірі 10000 грн, відповідно до умов якого Банк встановив максимальний ліміт дозволеного овердрафту в сумі 300000 грн, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена в розмірі 36,0% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48,0% річних, строк дії договору 12 місяців, з 29.05.2020 року по 28.05.2021 року (а.с.8). При укладенні даного договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 28.05.2021 року становить 18425,06 гривень, в тому числі: 15190,61 грн - заборгованість за кредитом, 2420,97 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 813,48 грн - заборгованість по платежах згідно із ч.2 ст.625 ЦК України (а.с. 4-6). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 625 згаданого Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 29.05.2020 року процентна ставка за ч.2 ст. 625 ЦК України не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, у самому розрахунку заборгованості за договором, зазначив відсоткову ставку 36 відсотків (а.с.4 на звороті). При цьому, матеріали справи не містять будь яких інших тарифів банку (в тому числі Правил відкриття та обслуговування рахунків), в яких зазначалась би інша відсоткова ставка, ніж встановлена законом (три відсотки). Отже, відсутнє підтвердження про те, що відповідач ознайомився і погодився щодо сплати відсотків за ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі, зазначеному позивачем. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Одними із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ "УКРГАЗБАНК" не повернуті у строки, визначені в договорі-заяві, що свідчить про порушення його прав, кредитор має право вимагати їх виконання в будь-який час, і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків, що зазначені у договорі-заяві. Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 15190,61 грн за кредитним договором від 29.05.2020 року та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 2420,97 грн, всього - 17611,58 грн, в решті позову необхідно відмовити. Оскільки позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2169,67 грн.

Outcome: partial