Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 13 лютого 1999 року управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, актовий запис № 151. Від шлюбу у них з відповідачем є спільні діти: повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом із позивачкою. Вказує, як підставу для розірвання шлюбу те, що із відповідачем відсутній спільний бюджет, останній не бажає працювати, через що у них неодноразово виникають суперечки. Зазначає, що через різні характери та погляди на життя, постійні сварки у них відсутнє почуття любові на поваги один до одного. З посиланням на відповідні норми, просить суд розірвати шлюб, який носить формальний характер, адже перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Також просить стягнути із відповідача понесені судові витрати на оплату судового збору. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 14.03.2022, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21 березня 2022 року, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак скерувала 21.03.2022 до суду власноручну заяву у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Розгляд справи провести за її відсутності. Строк на примирення просила не надавати. Не заперечила щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву до суду не скерував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 13 лютого 1999 року, який зареєстрований управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 151, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 1999 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилися діти, сини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2000 року та [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2005 року (а.с.5-6). Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв, не висловив про своє бажання зберегти шлюб, а тому шлюб слід розірвати. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Питання щодо визначення місця проживання дітей не ставлять на розгляд суду. Крім цього, судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 992 гривні 40 копійок судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією від 14.02.2022 (а.с.1), які остання просить стягнути із відповідача на її користь. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог позивачки, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача понесених нею судових витрат. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved