Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у спільному майні подружжя в якому вказує, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2015 року. Під час шлюбу вони, як сім`я, набули у власність автомобіль ВАЗ 21074, державний номерний знак [NUMBER] . Разом із тим, відповідач відмовляється в добровільному порядку визначити частки у спільному майні у зв`язку із фактичним не визнанням її права на вказане рухоме майно. Враховуючи викладене, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21074, державний номерний знак [NUMBER] . В судове засідання [PERSON] та її представник не зявились, однак надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2015 року, виконавчим комітетом Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 02. Згідно відомостей, наданих регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Чернівецькій області, автомобіль ВАЗ 21074, державний номерний знак [NUMBER] , 23.01.2016 року зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 7341/2016/403. Таким чином встановлено, що автомобіль ВАЗ 21074, державний номерний знак [NUMBER] , було набуто [PERSON] у період шлюбу, а тому вказане майно є спільною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 69-70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, титульним власником спільного майна є лише один співвласник - [PERSON] ( лише на ім`я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано автомобіль), а право власності іншого співвласника майна - [PERSON] , не підтверджене документально. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного транспортного засобу.

Outcome: approved