Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

28 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія») до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 500,96 грн. та судового збору в розмірі 2270 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було стягнуто з [PERSON] борг за спожиту електричну енергію в сумі 500,96 грн. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року судовий наказ скасовано. Між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою відкрито на відповідача. Станом на 21 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 500,96 грн. за період з 01 березня 2021 року по 01 червня 2021 року. Позов надіслано до суду 24 грудня 2021 року. 21 січня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява-повідомлення. В якій остання вказує, що в позовній заяві фальшиві дані, які не мають до неї відношення. Дану оферту вона на приймає та не акцептує. 09 лютого 2022 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач збільшує розмір позовних вимог та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» борг за спожиту електричну енергію в сумі 1601,36 грн., яка ухвалою суду від 16 лютого 2022 року прийнято до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази в сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наведеного. В судовому засіданні встановлено, що судом задоволено заяву ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про стягненняз [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію в сумі 500,96 грн. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 серпня 2021 року судовий наказ скасовано /а.с. 5/. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] . Підстава - договір купівлі-продажу нерухомості № 1555 від 03 березня 1995 року /а.с. 12, 13, 14/. Згідно відповіді на запит суду [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 07 березня 1995 року /а.с. 26/. Згідно довідки від 07 лютого 2022 року /а.с. 57/ заборгованість [PERSON] станом на 07 лютого 2022 року за період з 01 березня 2021 року по 01 жовтня 2021 року складає 1601,36 грн. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 03 березня 2020 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 13 зазначеного Закону передбачено порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В матеріалах справи є копія типового договору із копією комерційною пропозицією /а.с. 6-10, 11/, які не містять реквізити сторін. Виходячи із зазначених норм Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц. Відсутність укладеного договору з ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія»не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані їй послуги. Вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Відповідач не зазначала щодо неотримання послуг з постачання та розподілу електричної енергії, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача щодо неприйняття пропозиції ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» щодо укладення договору, оскільки вказане не звільняє її від сплати послуг за отриману електроенергію. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати - судовий збір в розмірі 2270 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved