Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину та просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , визначений рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року у справі №175/620/18. Стягнути з [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4частини від усіх видів доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня надходження позовної заяви до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць. Позивачка до початку засідання надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник, адвокат Колотило Б.В. надали заяви в яких не заперечували проти позову, просили засідання проводити без їхньої участі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року збільшено розмір стягнутих аліментів за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2010 року у розмірі 400,00 грн. та стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] починаючи з дня набрання чинності рішенням суду. З наданої відповідачем довідки про доходи від 08.11.2021 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «КАРАТОЙЛ» молодшим оператором заправних станцій з 26.10.2021 року по теперішній час. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 184, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов`язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше). Відповідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та погіршення матеріального стану, в зв`язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Відповідно до абз. 2 ч. 3ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2021 року для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум становить 2510 грн. На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання. Отже, у зв`язку із вказаними обставинами, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також те, що розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1500,00 грн., є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачка має право на отримання аліментів в більшому розмірі та зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тому вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial