Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) , публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний Банк» про зобов`язання вчинити певні дії щодо звільнення майна з під арешту та зняття заборони на його відчуження. В обґрунтування позову зазначено, що з інформаційної довідки з державного реєстру позивачу стало відомо , що на все нерухоме майно в межах суми боргу 132 610,30 гривень накладено арешт. Арешт накладений на підставі постанови про арешт майна АЕ № 629664 від 28.01.2011 року. Листом виконавчої служби позивача повідомлено, що станом на 22.04.2021 року відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . Окрім цього, листом від 30.08.2021 року від Каховського МР ВДВС ПМУМЮ ( м. Одеса) повідомлено, що на виконанні з 07.01.2011 року по 28.12.2011 року перебувало виконавче провадження № 24002693 з примусового виконання судового наказу № 2н-1903 від 12.05.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості у розмірі 120 554,82 гривні. 07.01.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28.12.2011 року винесено постанову на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначає, що у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту, оскільки норми закону, які діяли на той час, не передбачають такої можливості. Просить зобов`язати Каховський МВ ДВС ПМУ МЮ ( м. Одеса) зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, яке належить позивачу та заборону на його відчуження, накладені за реєстраційним номером обтяження: 107677034 від 28.01.2011 року. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23.09.2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 02.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає. В обґрунтування зазначено, щозгідно інформації з АРМ «Виконавець» Пошук ВД/ВП (далі - Спецрозділ) встановлено, що 07.11.2011 року державним виконавцем відділу Левицьким О.А. було відкрито виконавче провадження № 24002693 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 12.05.2010 року № 2н-1903 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість у розмірі 120554,82 грн. 28.12.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час державним виконавцем відділу було завершено виконавче провадження №24002693 з примусового виконання вищевказаного судового наказу у зв`язку з тим, що у ході проведення перевірки майнового стану боржника, майна, належного для опису у боржника не виявлено.Також згідно Спецрозділу, 20.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу Сільчик Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавче провадження (з накладенням арешту на майно боржника) № 34369918 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 10.12.2010 року № 2н-1903/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованість у розмірі 120554,63 грн. 28.12.2012 року на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час державним виконавцем відділу було завершено виконавче провадження №34369918 з примусового виконання вищевказаного судового наказу у зв`язку з тим, що неможливо встановити особу боржника та з`ясувати місце його знаходження.29.11.2013 року державним виконавцем відділу Грушецькою Я.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41002941 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 10.12.2010 року № 2н-1903/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованісті у розмірі 120554,82 грн. 29.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу Шовкун І.С. на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час було завершено виконавче провадження №41002941 з примусового виконання вищевказаного судового наказу у зв`язку з тим, що у ході проведення перевірки майнового стану боржника, майна, належного для опису у боржника не виявлено. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, що діяв на день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 п. 2 ст. 47 Закону, передбачено наслідки завершення виконавчого провадження, в якій зазначено, що державним виконавцем арешт з майна знімається у разі закінчення виконавчого провадження по ст. 49 Закону (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), та по ст. 48 Закону у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Вказані виконавчі провадження знищено, так як відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 699/30567 від 08.06.2017р., строк зберігання в архіві відділу ДВС завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Заборгованість по виконавчому провадженню боржником не було сплачено та станом на 30.11.2021 рік на депозитний рахунок відділу кошти по сплаті боргу не надходили. У позовній заяві вказано про те, що вищевказаний виконавчий документ № 2н-1903/10 не було пред`явлено повторно до відділу протягом року. Однак, згідно даних АСВП, а саме Спецрозділу, 20.09.2012 року до відділу повторно надійшов на примусове виконання виконавчий лист № 2н-1903/10 та того ж дня старшим державним виконавцем Сільчик Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34369918, яке 27.09.2012 року було завершено на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» . Зазначає, що п. 15 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено позасудовий порядок зняття арешту з майна боржника в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження. Вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року чітко передбачено, що арешт з майна не знімається в разі завершення виконавчого провадження на підставі ст.47 Закону , що діяв на той час та відповідно до норм ЦПК України. 17.01.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що лише після відкриття провадження по справі йому стало відомо, що станом на 26.11.2021 року ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» знаходиться в стані припинення з 31.03.2015 року, але відомості про припинення юридичної особи відсутні. Зазначає, що просить залучити до участі у якості співвідповідача по справі ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк». Вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Грушецька Я.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Представник позивача ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засідання повторно не з`явився, про дату та місце розгляду справи належним чином сповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, приходить до наступного. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.04.2021 року, щодо суб`єкта [PERSON] , на невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми боргу 132 610,30 гривень на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт ( а.с. 11). Як вбачається з листа від Каховського ВДВС у Каховському районі Херсонської області ВПУ МЮ ( м. Одеса) , на виконанні відділу з 07.01.2011 року по 28.12.2011 року перебувало виконавче провадження № 24002693 з примусового виконання судового наказу № 2-н-1903 від 12.05.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість у розмірі 120 554,82 гривні. 07.01.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28.11.2011 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ» Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ( а.с. 12). До позовної заяви долучено довідки Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, відповідно до яких, [PERSON] , 1978 року народження зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 17.07.2012 року ( а.с. 32), в період з 08.06.2005 року по 17.07.2012 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.33). Відповідно до виписки з ВП - спец розділ від 21.10.2021 року, 07.11.2011 року державним виконавцем відділу Левицьким О.А. було відкрито виконавче провадження № 24002693 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 12.05.2010 року № 2н-1903 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість у розмірі 120554,82 грн. 28.12.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час державним виконавцем відділу було завершено виконавче провадження №24002693 з примусового виконання вищевказаного судового наказу у зв`язку з тим, що у ході проведення перевірки майнового стану боржника, майна, належного для опису у боржника не виявлено.Також згідно Спецрозділу, 20.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу Сільчик Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавче провадження (з накладенням арешту на майно боржника) № 34369918 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 10.12.2010 року № 2н-1903/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованість у розмірі 120554,63 грн. 28.12.2012 року на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час державним виконавцем відділу було завершено виконавче провадження №34369918 з примусового виконання вищевказаного судового наказу у зв`язку з тим, що неможливо встановити особу боржника та з`ясувати місце його знаходження.29.11.2013 року державним виконавцем відділу Грушецькою Я.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41002941 з примусового виконання судового наказу Шевченківського райсуду м. Києва від 10.12.2010 року № 2н-1903/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі» заборгованість у розмірі 120554,82 грн. 29.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу Шовкун І.С. на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на той час було завершено виконавче провадження №41002941 з примусового виконання вищевказаного судового наказу ( а.с. 53-56). У відповідності до статті 15 ЦК України, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд зазначає, що арешт нерухомого майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Оскільки відповідачем не зазначено доказів оплати боргу, то відсутні підстави для зняття арешту на майно. При відсутності вказаних доказів суд позбавлений можливості встановити чи існували підстави у державних виконавців для зняття арешту з майна боржника, оскільки у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), а в іншому випадку стягувач в будь-який час має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником. Згідно роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Такі дані позивачем суду не надано, що позивач має будь-яке майно. Також у п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Тобто, виходячи з системного аналізу п.5постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» боржник не може пред`являти такий позов та законом для нього встановлений інший порядок вирішення вказаного питання. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Крім того, суд вбачає, що позивачем пред`явлено позовні вимоги до Каховського МР ВДВСПівденного МУ МЮ ( м. Одеса), який є неналежним відповідачем у даній категорії справ. У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Таким чином, належним відповідачами у даній справі є особи, в інтересах яких накладено арешт на майно, а орган державної виконавчої служби залучається до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог. Окрім цього, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, що діяв на день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 п. 2 ст. 47 Закону, передбачено наслідки завершення виконавчого провадження, в якій зазначено, що державним виконавцем арешт з майна знімається у разі закінчення виконавчого провадження по ст. 49 Закону (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), та по ст. 48 Закону у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представника відповідача, на підставі вищевикладеного , з урахуванням непогашення боргових зобов`язань позивачем перед стягувачем та пред`явлення позову до неналежного співвідповідача приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed