Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.12.2021 і до досягнення двадцятитрьохрічного віку за умови продовження ним навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали 02.08.2007. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. У зв`язку з досягненням повноліття виплата аліментів, визначених рішенням суду, припинилася. На даний час син навчається на 1-му курсі денної форми навчання Вінницького національного аграрного університету. Строк закінчення навчання в липні місяці 2024 року. Навчання платне, загальна вартість навчання складає 87200,00 грн., а саме: вартість платної освітньої послуги становить за 2021-2022 навчальний рік - 18000 грн.; за 2022-2023 навчальний рік - 21000 грн.; 2023-2024 навчальний рік - 23700 грн.; за 2024-2025 навчальний рік - 24500 грн. Стипендію син не отримує. Також додатково вона несе витрати на проживання в гуртожитку, кошти на харчування, придбання одежі та взуття, навчально-методичних посібників, підручників, канцелярських товарів для навчання. Оскільки син самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання він потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним і тому має можливість утримувати їхню спільну дитину, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період його навчання. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.01.2022 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали (а.с. 6). [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання Вінницького національного аграрного університету, термін навчання до липня місяця 2024 (а.с. 9-13, 22). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання. Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей,суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на навчання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або досягнення двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження ним навчання, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. На підставі наведеного та

Outcome: approved