Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

10.01.2022 [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ "ФК\~ДЕБТ КОЛЛЕКШН" про визнання виконавчого напису № 174338, вчиненого 15 червня 2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню. З позовної заяви вбачається, що 14.12.2021 позивачка отримала рекомендованим листом постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. про відкриття виконавчого провадження № 67791587 від 06.12.2021 з виконання виконавчого напису № 174338, вчиненого 15.06.2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення на користь ТОВ "ФК\~ДЕБТ КОЛЛЕКШН" 3328,50 грн боргу. Вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним, вчиненим безпідставно та з порушенням законодавства. У червні 2021 року позивачка отримала повідомлення про те, що на підставі договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31.05.2021 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", а також між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" та ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" на підставі договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03.06.2021 було відступлено право вимоги заборгованості по кредитному договору. Позивачка не заперечує, що між нею та ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" 23.11.2019 було укладено кредитний договір (онлайн-кредит) на суму 1000 грн. Однак, заборгованість за цим договором відсутня, так як вона погасила борг у 2020 році. Тому просить позов задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 174338, вчинений 15 червня 2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Відповідач ТОВ "ФК\~ДЕБТ КОЛЛЕКШН" належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи судом, пояснення на позов не подали. Дослідивши письмові докази, суд встановив. Виконавчим написом від 15 червня 2021 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 3387714369/171132 від 23 листопада 2019 року, укладеним із первісним кредитором - ТОВ "ГОУФІНГОУ", право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП" на підставі Договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" набуло право вимоги нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Надалі між ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" та ТОВ ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" був укладений Договір № 03/06/2021 про відступлення прав вимоги від 03 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.03.2020 року по 09.06.2021 року. Сума заборгованості становить - 2 128,50 грн, що складається з: 1000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1128,50 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України "Про нотаріат" нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 3328,50 грн (додається). 06 грудня 2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 174338 від 15.06.2021 р приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. відкрив виконавче провадження № 67791587 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" 3328,50 грн боргу (а.с.7). Окрім того, 06 грудня 2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. виніс постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди в сумі 332,85 грн (додається) та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника [PERSON] яка становить 400,00 грн (додається). 04 червня 2021 року за вих. № 620706 ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" направило на адресу [PERSON] повідомлення про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 3387714369/171132 від 23 листопада 2019 року в сумі 2128,50 грн (а.с.10). Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно пункту 3, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.92 при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17. Крім цього, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р "Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Отже, на час розгляду справи судом Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за Нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів про отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 3387714369/171132 від 23 листопада 2019 р та виписку з розрахункового рахунку позивачки, а також не надав доказів про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ "ФК\~ДЕБТ КОЛЛЕКШН", тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи надсилалось повідомлення позивачці про необхідність погашення заборгованості за кредитом; кредитний договір № 3387714369/171132 від 23 листопада 2019 р, який був підставою видачі виконавчого напису нотаріуса, не був посвідчений нотаріально, що є порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172; не надав доказів про набуття прав вимоги до позивачки за кредитним договором № 3387714369/171132 від 23 листопада 2019 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ "ГОУФІНГОУ". Судом витребувані у приватного нотаріуса документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Проте, витребувані докази суду не надані. Відповідно до ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів на підставі яких вчинений виконавчий напис 15.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 174338, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачка не надала суду доказів про надання їй правової допомоги, про здійснення витрат за надання правової допомоги та розрахунок таких витрат, не подала заяву про те, що надасть такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Тому суд дійшов до висновку, що підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача в користь позивачки понесених витрат на правову допомогу не вбачається.

Outcome: partial