Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

22.12.2021 року ТОВ "Брайл" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 27.09.2021 року о 05:40 год. [PERSON] здійснив наїзд на холодильну вітрину на АЗС ТОВ "Брайл", що розташована за адресою: Миколаївська область с.м.т. Єланець вул. Вознесенська, 19-А. 26.10.2021 року постановою Єланецького районного суду Миколаївської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП. Внаслідок скоєного правопорушення ТОВ "Брайл" було нанесено матеріальну шкоду у розмірі заставної вартості холодильника - 30915,58 грн. Вказану шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ "Брайл" 30915,58 грн. матеріальної шкоди та сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. Ухвалою від 28.12.2021 року суддя прийняла вказану позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача просив провести заочний розгляд справи. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, 27.09.2021 року о 05:40 год. відповідач [PERSON] здійснив наїзд на холодильну вітрину на АЗС ТОВ "Брайл", що розташована за адресою: Миколаївська область с.м.т. Єланець вул. Вознесенська, 19-А. Судом встановлено, що ТОВ "Брайл" є орендарем вищевказаної АЗС та холодильного обладнання ( а.с. 11-18). Відповідно до п. 7.1 Договору оренди, орендар несе перед орендодавцем майнову відповідальність за поломку, псування або пошкодження орендованого обладнання внаслідок порушення правил його експлуатації, а також за його втрату, поломку, псування або пошкодження діями сторонніх осіб, у розмірі його заставної вартості, вказаної в Акті прийому-передачі до цього Договору. 26.10.2021 року постановою Єланецького районного суду Миколаївської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки з оплатним вилученням транспортного засобу (а. с. 5-9). Суд враховує, що згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеною вину відповідача у пошкодженні холодильної вітрини на АЗС ТОВ "Брайл". Із матеріалів справи слідує, що внаслідок скоєного правопорушення ТОВ "Брайл" було нанесено матеріальну шкоду у розмірі заставної вартості холодильної вітрини - 30915,58 грн. (а.с. 18). У ході розгляду справи по суті встановлено, що вказані витрати відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Так, відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Так, суд вважає, що факт заподіяння шкоди майну позивача, винна поведінка відповідача, яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди підтверджуються вказаною вище постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 26.10.2021 року, яка набрала законної сили 06.11.2021 року (а. с. 5-9). Розмір збитків, заподіяних позивачу, підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 01.04.2021 року складеним між ТОВ "Сандора" та ТОВ"Брайл" (а. с. 18). Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачеві матеріальної шкоди через пошкодження холодильної вітрини з вини відповідача, а тому вбачає підстави для покладення на відповідача обов`язку із відшкодування шкоди у розмірі 30915,58 грн. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2270 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 4). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved