Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказала, що відповідач є батьком її сина [PERSON] . На даний час син навчається на І курсі денного відділення Донецького національного технічного університету. Син через навчання на стаціонарі не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні позивача, проте доходів позивача не вистачає на повне утримання сина. Батько добровільно матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно за умови продовження навчання. 03.02.2022 р. судом зроблено запит до Відділу реєстрації щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який отримано 09.02.2022 р. Ухвалою суду від 03.02.2022 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами. Відповідачу ухвала суду, копія позовної заяви та пакет документів, надіслані рекомендованим повідомленням 09.02.2022р., та отримані останнім 11.02.2022, про що свідчить його підпис. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав. Третій особі ухвала суду, копія позовної заяви та пакет документів, надіслані рекомендованим повідомленням 09.02.2022р., та отримані останнім 11.02.2022, про що свідчить його підпис. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, третя особа пояснень не надав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається в Донецькому національному технічному університеті на денній формі навчання, умови фінансування - бюджет, початок навчання: 01.09.2021р., планове закінчення навчання: 30.06.2025р. Зазначене встановлено з документів в матеріалах справи. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). За правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Які продовжують навчання у і зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. У спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу. Проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні питання про розмір аліментів, які повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сина; матеріальне становище відповідача, його стан здоров,я; можливість дитини одержувати утримання від другого з батьків. Суд враховує усі докази, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання сина обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню на період до закінчення навчання - 30.06.2025 р., оскільки відповідачем не надано доказів того, що він не має змоги надавати матеріальної допомоги сину. Відповідно ч. 1ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач згідно штампу вхідної кореспонденції 28.01.2022 року звернулася до суду з даним позовом, то суд вважає необхідним стягнути аліменти з цієї дати. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Суд вважає необхідним згідно з ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial