Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

24 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що\~\~з 06 листопада 1993 року сторони перебувають у шлюбі, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, однак розірвати шлюб через органи ДРАЦС не мають можливості, оскільки відповідачка перебуває за кордоном. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з 2019 року, спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, поновлювати шлюбні відносини позивач наміру не має, просить строк для примирення не надавати. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Чаньківської сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області,, про що зроблено актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] .\~ Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Згідно із ч.1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~та п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України\~\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114, абз. 2 ч. 3 ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved