Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, який зареєстрований у Гніздичівській селищній раді Жидачівського району Львівської області 07.06.2010 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №08. Після розірвання шлюбу вирішено відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Повернуто [PERSON] 454 (чотириста п`ятдес`ят чотири) гривні сплаченого судового збору. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні витрат на сплату судового збору. В судовому засіданні 23.02.2022 року представник позивача заявила клопотання про подання нею доказів витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 15.03.2022 року на адресу Жидачівського районного суду Львівської області із Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява із додатками представника позивача - адвоката Школьної А.В., яка помилково була надіслана останньою на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 28.02.2022, тобто в п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду. 10.03.2022 року представником відповідача - адвокатом Горзовим О.О. подано заперечення про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якого покликаючись на те, що заявлений представником позивача розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи та нічим не обґрунтованим. Про необґрунтованість заявлених витрат на правничу допомогу свідчить те, що позовна заява підписана та подана до суд особисто позивачкою, а не її представником, як це зазначено у заяві про ухвалення додаткового рішення, при тому, що договір про надання правової допомоги між позивачкою та її представником укладено ще до подання позову. Справи про розірвання шлюбу віднесені ЦПК України до категорії малозначних справ та підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та при розгляді цієї справи немає необхідності залучення свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, проведення експертизи, витребування доказів. Крім того відповідач позов визнав ще до розгляду справи по суті у своєму відзиві, а представник позивача у судовому засіданні не заперечувала, що між сторонами відсутній спір щодо розірвання шлюбу, що само сабою виключає необхідність надання позивачці правничої допомоги, присутності її особисто чи через представника в судовому засіданні, надання будь-яких пояснень чи заперечень. Договором про надання правничої допомоги від 15.09.2021 року передбачено сплату авансу в день його підписання та визначена вартість години роботи адвоката, одночасно актом приймання-передачі послуг визначена вже фіксована сума, яка згідно квитанції сплачена повністю одним платежем 28.02.2022 року. Крім того, згідно розрахунку при вартості 1 години роботи адвоката 1500 грн., вартість 7-ми годин має дорівнювати 10500 грн. а не 10000 грн., а тому вважає, що зазначені суперечності в документах про оплату послуг за надану правничу допомогу не можуть свідчити про об`єктивність та обґрунтованість розміру таких витрат. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім цього, суд враховує правові позиції Верховного Суду, зроблену 03 травня 2018 року у справі справа № 372/1010/16-ц (провадження № 61-3416 св 18) та Великої Палати Верховоного Суду, зробленої 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Так, у справі № 372/1010/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс протиЛатвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: -Договір про надання правничої допомоги №151/21 від 15.09.2021 року (а.с.77); -Протокол узгодження гонорару від 15.09.2021 року (а.с.78); -Акт приймання-передачі послуг №28/02/22 від 28.02.2022 року (а.с.79); -Розрахунок витрат на правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (а.с.80); -Прибутковий касовий ордер №28/02/22 та квитанція до прибуткового касового ордеру від 28.02.2022 року (а.с.81-82). З умов наданого договору вбачається, що клієнт несе обов`язки, зокрема щодо сплати гонорару адвокатському об`єднанню в розмірі та строк згідно з цим договором (п.2.3 Договору). Відповідно до п.4.1 договору гонорар адвоката визначається за домовленістю з клієнтом та фіксується в додатку до цього договору. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання, укладається строком та діє до завершення справи (п.3.1 Договору). Відповідно до п.3 Протоколу узгодження гонорару від 15.09.2021 року (Додаток №1 до договору про надання правової допомоги) сторони погодили, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання послуг визначених у п.1 цього протоколу становить 10000 гривень, з яких аванс в розмірі 5000 грн. клієнт оплачує в день підписання протоколу узгодження гонорару, решту суми в розмірі 5000 грн. клієнт зобов`язаний сплатити протягом 3 місяців з дня підписання даного протоколу. Сторони погодили, що вартість 1 години роботи адвоката становить 1500 гривень (п.4 Протоколу узгодження гонорару). Як видно з Акту приймання-передачі послуг №28/02/22 від 28.02.2022 року, адвокатським об`єднанням було надано [PERSON] було надано наступні послуги, а саме надання правничої допомоги у справі №456/6107/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (в суді першої інстанції). Вартість наданої професійної правничої допомоги визначено у фіксованому розмірі 10000 гривень. Одночасно, згідно розрахунку витрат на правничу правову допомогу (Додаток №2 до договору про надання правової допомоги) адвокатським об`єднанням було надано наступні послуги з визначенням вартості та затраченого часу на виконання цих послуг: - консультація клієнта - 0,5 год., вартість 500 грн.; - підготовка процесуальних документів по справі (складання та направлення позовної заяви про розірвання шлюбу) - 1,5 год., вартість 2000 грн.; - складання та направлення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - 1 год., вартість 1500 грн.; - участь в судовому засіданні в Жидачівському районному суді Львівської області у справі №456/6107/21 про розірвання шлюбу 23.02.2022 року. Всього 7 год. на загальну суму 10000 грн., яка була повністю оплачена [PERSON] шляхом оплати коштів в готівковій формі, що підтверджується прибутково касовим ордером №28/02/22 та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.02.2022 року. Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання позивачці [PERSON] адвокатським об`єднанням правової допомоги в рамках укладеного між ними договору, а саме: консультація клієнта з`ясування обставин справи, підготовка процесуальних документів по справі (складання та направлення позовної заяви про розірвання шлюбу, складання та направлення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та участь в судовому засіданні в Жидачівському районному суді Львівської області у справі №456/6107/21 про розірвання шлюбу 23.02.2022 року. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. Суд погоджується з аргументами представника відповідача щодо неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу, виконаній адвокатом роботі та наданими ним послугами, оскільки [PERSON] подано позов про розірвання шлюбу, який віднесено ЦПК України до категорії малозначних справ, спірні правовідносини не є складними і не потребують затрати значного часу для формування правової позиції та складання позовної заяви. Також суд враховує ту обставину, що відповідачем у відзиві на позовну заяву до розгляду справи по суті позов визнано, а також у судовому засіданні було встановлено, що позивач звернулась до суду з даним позовом в порядку позовного провадження, оскільки з відповідачем не спілкується, а відтак жодна із сторін не пропонувала іншій звернутись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Одночасно суд зауважує, що зазначений у розрахунку витрат на правничу допомогу час в чотири години, витрачений на участь у судовому засіданні, не відповідає фактичному, оскільки відповідно до протоколу судового засідання від 23.02.2022, таке розпочато о 12:09 год. та завершено о 12:37 год., тобто тривало 28 хвилин. Враховуючи вищевикладене, суд доходить переконання про неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, виконаними адвокатом роботами та часом, витраченим на їх виконання, з урахуванням фактичних обставин справи, а тому вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 2000,00 грн.

Outcome: partial