Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 527,69 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 17.04.2019 до відділу сприяння зайнятості в Інгульському районі Миколаївського міського центру зайнятості звернувся відповідач, якому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. 26 липня 2019 року було припинено реєстрацію в центрі зайнятості за невідвідування без поважної причини більше 30 днів. Під час перебування в статусі безробітного встановлено, що відповідачем було приховано інформацію про працевлаштування. Центром зайнятості було проведено звірку даних із даними Пенсійного фонду України та виявлено, що під час перебування на обліку у центрі зайнятості відповідача, останній був працевлаштований у ТОВ «Вінтерман-Юа» з 23 липня 2019 року. Відповідно до розрахункової довідки за період з 23.07.2019 по 25.07.2019 відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 527,69 грн. на отримання якої він не мав права. Центром зайнятості неодноразово направлялися листи - нагадування на адресу відповідача про необхідність повернення претензійної суми, але відповідач до теперішнього часу так і не сплатив борг та не звернувся до центру зайнятості. Ухвалою суду від 15.12.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Суд встановив, що Миколаївський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", «Про зайнятість населення». Судом встановлено, що 17.04.2019 відповідач [PERSON] звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» [PERSON] був зареєстрований та отримав статус безробітного в Миколаївському міському центрі зайнятості. [PERSON] було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Представник позивача в своєму позові зазначає, що під час перебування [PERSON] в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «Вінтерман-Юа» з 23 липня 2019 року. Як вбачається з наказу Миколаївського міського центру зайнятості № 76 від 19.10.2020, начальнику відділу бухгалтерського обліку зобов`язано виставити на дебіторську заборгованість суму 527,69 грн., незаконно отриману допомогу по безробіттю безробітним [PERSON] . Відповідно до розрахункової довідки щодо виплати допомоги по безробіттю [PERSON] від 19.10.2020, за період з 23 липня 2019 року по 25 липня 2019 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 527,69 грн.. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На адресу [PERSON] були направлені претензійні вимоги від 26.10.2020 за вих. № 2051/2-20м; 07.12.2020 за вих. № 484/2-20-мі та від 08.09.2021 за вих. № 282/2-21-мі, з проханням добровільно повернути претензійну суму у розмірі 527 грн. 69 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідач не звертався. Надміру отриману допомогу по безробіттю відповідач добровільно не повернув. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Частиною 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] у період знаходження на обліку у Миколаївському міському центрі зайнятості, як безробітний, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вінтерман-Юа» при цьому не повідомивши про даний факт центр зайнятості, що привело до незаконної виплати центром зайнятості відповідачу допомоги по безробіттю у розмірі 527,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Приймаючи до уваги не повідомлення відповідачем про свою зайнятість, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, то наявні підстави для повернення безпідставно отриманих коштів, виплаченої як допомоги по безробіттю, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved