Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває на розгляді позовна заява [PERSON] до ТОВ «Алголь», третя особа: ФОП [PERSON] , Туристична агенція «Магнолія» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначено, що 04.02.2020 між позивачем та директором ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] , яка діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Алголь», був укладений договір на туристичне обслуговування. За умовами вказаного договору заброньовано подорож на 12 осіб (учні 7-9 класів) по Європі, а саме - груповий тур «Нові європейські вихідні: Краків, Прага, Дрезден» з виїздом з 20.03.2020 по 23.03.2020 та внесено упродовж лютого 2020 року чотири оплати на загальну суму 80 600,0грн. (13000,0грн. по прибутковому касовому ордеру №69; 24000,0грн по прибутковому касовому ордеру №73; 12000,0грн. по прибутковому касовому ордеру №77; та 31600,0грн. по прибутковому касовому ордеру №140). На початку березня через спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та у зв`язку з різким поширенням зазначеного захворювання в багатьох країнах світу, у тому числі України, Польщі, Німеччині та Чехії оголошені карантинні заходи. Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 запроваджено карантинні заходи на території України до 03 квітня 2020 року включно. Постановою КМУ від 23.03.2020 № 228 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою до 03.04.2020. Проте на ТОВ «Алголь», ні директор ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] жодних роз`яснень з приводу подорожі в даних умовах не надали. 12.03.2020 поизвачем та батьками дітей у присутності директора ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] була написана заява про анулювання туру без застосування штрафних санкцій. Позивач вказує, що в результаті перемовин було повідомлено, що ТОВ «Алголь» погодився на ануляцію туру та повернення коштів зі штрафними санкціями 15%, на які вона та батьки дітей погодились, тому 13.03.2020 позивачем була подана директору ТА «Магнолія» друга заява про ануляцію туру та повернення коштів з урахуванням узгоджених штрафних санкцій. Після цього, як вказує позивач, директор ТА «Магнолія» їх повідомила, що розгляді вказаного вище питання та повернення коштів буде здійснюватися протягом 15 календарних днів з моменту написання заяви, про що також визначено в п. 2.10 Договору на туристичне обслуговування від 04.02.2020. На пропозицію іншого варіанту отримання туристичних послуг - відтвермінування туру, тощо позивачем була надана категорична відмова та в черговий раз наголошено на безальтернативному поверненні коштів. 13.03.2020 директору ТА «Магнолія» звернулася до ТОВ «Алголь» із заявкою про анулювання замовлення №185329 туру «Нові європейські вихідні: Краків, Прага, Дрезден». 13.03.2020 директор ТА «Магнолія» звернулася до ТОВ «Алголь» із заявкою про повернення оплати за тур, в якій просила здійснити повернення коштів в сумі 58919,25грн. по замовленню № 185329, у зв`язку з відмовою від тура. Проте, в подальшому повернення грошей не відбулося, оскільки ТОВ «Алголь» перейшов на дистанційну роботу та чекав рішення ЄС щодо відкриття кордонів для України, про що свідчить листування ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] , з туроператором ТОВ «Алголь». 10.08.2020 директором ТОВ «Алголь» еа ім`я директора ТА «Магнолія» був адресований гарантійний лист, відповідно до якого повідомлено про стан замовлення № 185329, про можливість перенесення туру на інші дати, умови анулювання замовлення і повернення коштів, хоча 13.03.2020 все було узгоджено і позивачем була написана відповідна заява. 19.08.2020 ТОВ «Алголь» повідомив директора ТА «Магнолія» що очікують рішення ЄС стосовно відкриття кордонів для України. У вересні 2020 позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до директора ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] про розірвання договору на туристичне обслуговування від 04.02.2020 та стягнення коштів за тур (справа № 712/9147/20). Позивач вказує, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині розірвання договору про надання туристичних послуг, колегія суддів Черкаського апеляційного суду погодилася з даними доводами суду та підтвердила їх обґрунтованість та вмотивованість (номер провадження 22-ц/821/596/21). Колегія суддів неповністю погодилася з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ФОП [PERSON] , всієї суми коштів, що були сплачені за надання туристичних послуг. А лише суми комісійної винагороди. Відповідно до п. 3.8 агентського договору № 20150916-11 від 16.09.2015, укладеного між ТОВ «Алголь» та ФОП [PERSON] , кошти отримані Турагентом від Замовника, за винятком комісійної винагороди Турагента та коштів, отриманих за надання власних послуг є власністю Туроператора (транзитними коштами), ввірені Турагенту на тимчасове зберігання та підлягають перерахуванню Туроператору. Тому, кошти в сумі 58919,25 грн. є транзитними та були перераховані ВЛП [PERSON] . Туроператору ТОВ «Алголь», про що стало відомо позивачу лише в апеляційному провадженні. З огляду на викладене вище, позиваючись на ЗУ «Про туризм», ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.. 625 ЦК України, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила: стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 96414,72грн., які складаються з: - 58919,25грн. - кошти сплачені за ненадані туристичні послуги; - 1980,65грн. - 3% річних від простроченої суми; - 5 514,82грн. - інфляційні втрати; - 30000,0грн. - пеня. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000,0грн. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 08 червня 2021 року відповідачем, в особі свого представника, подано на адресу суду відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на те, що позивачем було подано заяву на анулювання туру 13.03.2020, в ой час як дата туру починається від 20.03.2020р. Разом з тим, відповідно до п.7.3 Агентського договору, розмір неустойки розраховується Туроператором з дати отримання Ануляції замовлення до дати початку туру. Так, якщо заяву про ануляцію подано за 7 діб та менше чи у випадку не відбуття туристів в Тур розмір неустойки складає 100% вартості замовлення. Отже, відповідач вказує, що у даних правовідносинах 58919,25грн. - є неустойкою у розмірі 100% вартості замовлення у зв`язку з ануляцією туру за 7 діб до початку туру. Таким чином, відповідно до п.4.4.23 Агентського договору, третя особа (ТА «Магнолія») при ануляції замовлення зобов`язана повернути замовнику всі сплачені замовником за замовлення коштів за винятком сум штрафних санкцій, вартості сплачених консульських зборів та послуг візових цін. Таким чином, сума штрафних санкцій в розмірі 58919,25грн. не підлягає поверненню позивачу. З огляду на викладене вище, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито. Позивач в судове засідання не з`явилась. Проте надала суду письмову заяву в якій просила проводити розгляд даної справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Алголь» - Добровольський О.Я., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на позицію відповідача викладену в наданому суду відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні представник третьої особи ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] - [PERSON] , заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та письмові заяви надані сторонами по суті позовних вимог та докази долучені до них, суд приходить до наступних висновків. За загальним правилом, встановленим статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 04.02.2020 між позивачем [PERSON] та директором ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] , яка діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Алголь», був укладений договір на туристичне обслуговування. За умовами вказаного договору заброньовано подорож на 12 осіб (учні 7-9 класів) по Європі, а саме - груповий тур «Нові європейські вихідні: Краків, Прага, Дрезден» з виїздом з 20.03.2020 по 23.03.2020 та внесено упродовж лютого 2020 року чотири оплати на загальну суму 80 600,0грн. (13000,0грн. по прибутковому касовому ордеру №69; 24000,0грн по прибутковому касовому ордеру №73; 12000,0грн. по прибутковому касовому ордеру №77; та 31600,0грн. по прибутковому касовому ордеру №140) (а.с. 10). Згідно платіжного доручення №64 від 12.02.2020 ФОП [PERSON] на рахунок ТОВ «АЛГОЛЬ» було перераховано 37000,0грн. за туристичні послуги згідно рахунку № 185329-1 від 11.02.2020 в т.ч. ПДВ 0,0грн. (а.с. 15). Згідно платіжного доручення №114 від 03.03.2020 ФОП [PERSON] на рахунок ТОВ «АЛГОЛЬ» було перераховано 21919,25грн. за туристичні послуги згідно рахунку № 185329-4 від 03.03.2020 в т.ч. ПДВ 0,0грн. (а.с. 16). Так, позивач вказує, що на початку березня через спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та у зв`язку з різким поширенням зазначеного захворювання в багатьох країнах світу, у тому числі України, Польщі, Німеччині та Чехії оголошені карантинні заходи. Так, постановою КМУ від 11.03.2020 №211 запроваджено карантинні заходи на території України до 03 квітня 2020 року включно. Постановою КМУ від 23.03.2020 № 228 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою до 03.04.2020. Проте на ТОВ «Алголь», ні директор ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] жодних роз`яснень з приводу подорожі в даних умовах не надали. Позивач вказує, що нею та батьками дітей 12.03.2020 у присутності директора ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] була написана заява про анулювання туру без застосування штрафних санкцій (а.с. 11). В результаті перемовин було повідомлено, що ТОВ «Алголь» погодився на ануляцію туру та повернення коштів зі штрафними санкціями 15%, на які вона та батьки дітей погодились, тому 13.03.2020 позивачем була подана директору ТА «Магнолія» друга заява про ануляцію туру та повернення коштів з урахуванням узгоджених штрафних санкцій (а.с. 12). 13.03.2020 директору ТА «Магнолія» звернулася до ТОВ «Алголь» із заявкою про анулювання замовлення №185329 туру «Нові європейські вихідні: Краків, Прага, Дрезден» (а.с. 13). 13.03.2020 директор ТА «Магнолія» звернулася до ТОВ «Алголь» із заявою про повернення оплати за тур, в якій просила здійснити повернення коштів в сумі 58919,25грн. по замовленню № 185329, у зв`язку з відмовою від тура (а.с. 14). Також позивач зазначає, що повернення грошей не відбулося, оскільки ТОВ «Алголь» перейшов на дистанційну роботу та чекав рішення ЄС щодо відкриття кордонів для України, про що свідчить листування ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] , з туроператором ТОВ «Алголь». 10.08.2020 директором ТОВ «Алголь» на ім`я директора ТА «Магнолія» був адресований гарантійний лист, відповідно до якого повідомлено про стан замовлення № 185329, про можливість перенесення туру на інші дати, умови анулювання замовлення і повернення коштів, хоча 13.03.2020 все було узгоджено і позивачем була написана відповідна заява (а.с. 19). 19.08.2020 ТОВ «Алголь» повідомив директора ТА «Магнолія» що очікують рішення ЄС стосовно відкриття кордонів для України (а.с. 20). У вересні 2020 позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до директора ТА «Магнолія» ФОП [PERSON] про розірвання договору на туристичне обслуговування від 04.02.2020 та стягнення коштів за тур (справа № 712/9147/20). Позивач вказує, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині розірвання договору про надання туристичних послуг, колегія суддів Черкаського апеляційного суду погодилася з даними доводами суду та підтвердила їх обґрунтованість та вмотивованість (номер провадження 22-ц/821/596/21). Колегія суддів неповністю погодилася з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ФОП [PERSON] , всієї суми коштів, що були сплачені за надання туристичних послуг. А лише суми комісійної винагороди. Відповідно до п. 3.8 агентського договору № 20150916-11 від 16.09.2015, укладеного між ТОВ «Алголь» та ФОП [PERSON] , кошти отримані Турагентом від Замовника, за винятком комісійної винагороди Турагента та коштів, отриманих за надання власних послуг є власністю Туроператора (транзитними коштами), ввірені Турагенту на тимчасове зберігання та підлягають перерахуванню Туроператору. Тому, кошти в сумі 58919,25 грн. є транзитними та були перераховані ФОП [PERSON] . Туроператору ТОВ «Алголь», про що стало відомо позивачу лише в апеляційному провадженні. Отже, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що згідно з ч.1, 2 ст. 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. З огляду на те, що відповідачем не було надано позивачу належних туристичних послуг, а відповідно до положень ст.. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідачем не було попереджено позивача про істотні обставини, які впливають на інтереси позивача, як споживача послуг, то таким чином, з боку відповідача було допущено порушення вимог законодавства, а відтак позивач вважає, що слід стягнути з ТОВ «Алголь» на її користь сплачену нею суму за тур, а також відповідно до ст.. 625 ЦК України - 3% річних від простроченої суми боргу за період з 14.03.2020 по 26.04.2021 включно (409 днів) в сумі 1980,65грн., а також інфляційне збільшення суми боргу за період з 14.03.2020 по 26.04.2021 в розмірі 5514,82грн. та, відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» - пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення, яка складає в сумі 722 936,13грн., проте обмежившись сумою в 30000,0грн. (а.с. 27, 28, 29). Статтями 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті шість Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини п`ятої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, сторона відповідача посилається на Агентський договорі № 20150916-11, який на час розгляду справи є чинним, оскільки сторонами не надано суду будь-яких доказів на підтвердження протилежного. В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2015 року між ТОВ «Алголь» та ФОП [PERSON] було укладено Агентський договір № 20150916-1, відповідно до якого «Туроператор» - це ТОВ «Алголь», а «Турагент» - це ФОП [PERSON] . Згідно п. 2.1 Агентського договору, Туроператор доручає, а Турагент приймає на себе зобов`язання здійснювати за винагороду та на користь Туроператора Реалізацію туристичного продукту шляхом укладання із Замовниками від імені, від контролем та в інтересах Туроператора Договорів на туристичне обслуговування. Пунктом 3.3. цього договору сторони погодили, що з метою реалізації туристичного продукту Турагент самостійно здійснює пошук замовників та укладає з ними договори на туристичне обслуговування згідно Додатку №1 до цього договору. Отже, 04.02.2020 ФОП [PERSON] від імені та за дорученням ТОВ «Алголь» уклала з позивачем [PERSON] договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого дата початку туру 20.03.2020 «Нові європейські вихідні: Краків, Прага, Дрезден (дитячий)». Стороною відповідача визнається та не спростовується той факт, що ними було отримано від ФОП [PERSON] кошти в загальній сумі 58919,25грн. Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону України «Про туризм», турист вправі відмовитись від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою». Так, 13.03.2020 [PERSON] відповідно до умов договору про туристичне обслуговування подала ФОП [PERSON] заяву про анулювання замовлення, а остання прийняла цю заяву (а.с. 12). Згідно п. 4.4.18 Агентського договору, ФОП [PERSON] зобов`язана негайно повідомляти Туроператора про зміну замовлення або ануляцію замовлення. Як вказує відповідач, в цей же день, а саме 13.03.2020 о 18:48, ним було отримано від ФОП [PERSON] заявку на анулювання замовлення. Разом з тим, слід зазначити, що п. 4.4.19 Агентського договору визначено, що ФОП [PERSON] зобов`язана при ануляції замовлення сплатити Туроператору штрафні санкції згідно положень даного Договору. Також, пунктами 3.2.22 та 3.2.22.1 Договору на туристичне обслуговування визначено, що [PERSON] зобов`язана у випадку відмови від цього договору сплатити тур агенту грошові кошти згідно положень цього договору. В той же час, ч.7 Агентського договору визначено, що ануляція Турагентом підтвердженого Туроператором замовлення забезпечується неустойкою, яка визначається у фіксованому розмірі або у процентному відношенні до вартості, зазначеної у Рахунку або Підтвердженні замовлення. Заявлена тур агентом пропозиція про зміну підтвердженого замовлення за відсутності згоди Туроператора на таку зміну вважається Ануляцією замовлення із настанням наслідків, передбачених п. 7.1. Догоовру. Розмір неустойки розраховується Туроператором з дати отримання Ануляції замовлення до жати початку Туру у наступному порядку: більше ніж 21 доба - розмір неустойки складає гривневий еквівалент 10Є; за 21-15 діб - 25% вартості замовлення; за 14-8 діб - 50% вартості замовлення; за 7 діб та менше чи у випадку не відбуття туристів в Тур - 100% вартості замовлення. Крім того, Турагент зобов`язаний сплатити Туроператору неустойку за вимогою Туроператора незалежно від причин, з яких Турагент анулював Замовлення. Туроператор має право стягнути неустойку або утримати її при поверненні Турагенту грошових коштів, отриманих за Замовлення, а також погасити її з поточних платежів, здійснених Туроператором. Отже, враховуючи що з 13.03.2020 (дати отримання відповідачем заявки на анулювання замовлення, надісланої ФОП [PERSON] ) до початку туру 20.03.2020 строк становив 7 днів, то згідно умов Агентського договору, а саме ч.7 цього договору, розмір неустойки становить 100% від вартості замовлення, що становить 58 919,25грн. Слід зазначити, що суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що первинно заяву про анулювання туру нею було написано саме 12.03.2020року, оскільки Турагентом заявку на анулювання туру було направлено Туроператору саме 13.03.2020 і саме в цей день вона була отримана Туроператором, тобто фактично за 7 днів до початку туру. Також необхідно зазначити, що згідно п. 4.4.23 Агентського договору при ануляції замовлення ФОП [PERSON] була зобов`язана повернути замовнику [PERSON] всі сплачені нею кошті за замовлення за винятком сум штрафних санкцій, вартості сплачених консульських зборів та послуг візових центрів. Окремо слід зазначити, що аналогічна домовленість між сторонами викладена в п. 3.1.10 Договору на туристичне обслуговування, яким також визначено що при ануляції замовлення Турагент зобов`язаний повернути замовнику всі сплачені ним кошти за тур продукт за винятком сплачених Туроператором та/або нарахованих Туроператором сум штрафних санкцій, вартості сплачених консульських зборів та послуг візових центрів. Оскільки розмір неустойки становить 100% від вартості замовлення, заява на повернення оплати за тур, що була надіслана 13.03.2020 ТОВ «Алголь» ними не була виконана. Враховуючи, викладене вище, суд приходить до висновку, що 58919,25грн. це не кошти сплачені позивачем за тур, а сума штрафних санкцій в розмірі 100% від вартості туру, а за таких обставин ці кошти не підлягаю поверненню позивачу. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь коштів в розмірі 96414,72грн., які складаються з: - 58919,25грн. - кошти сплачені за ненадані туристичні послуги; - 1980,65грн. - 3% річних від простроченої суми; - 5 514,82грн. - інфляційні втрати; - 30000,0грн. - пеня, не підлягають до задоволення. Крім того, не підлягає і до задоволення позовна вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 50000,0грн., оскільки вказана вимога є похідною. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує що відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору , тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed