Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що відповідно до договору купівлі-поражу укладеного 05 серпня 2021 року, вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Проте, в зазначеному будинку, залишився зареєстрований син попереднього власника- [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у 2010 році відповідач виїхав з України на заробітки, з того часу зв`язок з ним обірвався. Відповідач не проживає за місцем реєстрації та місце його перебування їй не відоме. Добровільно змінити місце реєстрації відповідача неможливо, через його відсутність. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує її право, як власника майна, на повноцінне володіння, користування та розпорядження її власністю, оскільки відповідач власником майна не являється. Отримати субсидію через реєстрацію відповідача у будинку не може. У зв`язку з наведеним позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом для захисту свого права . Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовну заяву підтримує, просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивачка не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 269248810 та копією договору купівлі -продажу житлового будинку від 05.08.2021 року. Згідно будинкової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] , в такому зокрема зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов від 06.08.2021 року, 01.11.2021 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема дружина наймача, їх діти і батьки. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивачки (власника житла). Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З врахуванням того, що позивачка є власником вищевказаного житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідач у спірному будинку не проживає, а тому її право на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. На підставі ст. 406 ЦК України,

Outcome: approved