Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

31.01.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову зазначалось, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після смерті чоловіка позивачка інтересах неповнолітньої доньки, разом з старшими дітьми своєчасно звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після його смерті, відкрито спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено оскільки, згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно № 288839805 віл 07.12.2021р. значиться запис про обтяження (арешт нерухомого майна) за № 7781715 від 21.08.2008р., щодо об`єкта обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , померлому [INFO] . 05 січня 2022 року позивачка звернулась до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області із заявою щодо зняття арешту з усього нерухомого майна, належного на праві приватної власності померлому [INFO] чоловікові [PERSON] , однак їй було відмовлено і роз`яснено наступне. З листа № 21.22-169 вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] від 17.01.2022р. в розділі «відомості з єдиного реєстру заборон відчуження не-рухомого майна» зазначено: тип обтяження - арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження - 7781715, від 21.08.2008р., підстава обтяження - ухвала б/н Савранського районного суду Одеської області від 15.08.2008р., об`єкт обтяження - нєвизначене майно, все нерухоме майно, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , заявник - відділ ДВС Савранського РУЮ). Тобто, на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП № 8704107, боржником по якому значився [PERSON] , щодо виконання ухвали Савранського районного суду Одеської області від 15.08.2008р. про накладення арешту на рахунки та все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної влас-ності [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , який помер [INFO] . Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 04.02.2022 відкрито провадження та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного провадження на 14.03.2022. В судове засідання 14.03.2022 позивачка [PERSON] не з`явилась проте подала до канцелярії суду заяву в якій підтримала свої позовні вимоги та просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання 14.03.2022 не з`явився проте 11.03.2022 до канцелярії суду начальник відділу подала відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просила справу розглянути справу без участі представника відділу та не зазначено чи заперечує сторона відповідача проти задоволення позовних вимог чи підтримує їх (а.с.25-26). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [INFO] в с. Бакша, Савранського (нині Подільського району) Одеської області раптово помер чоловік позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) (а.с.9), з яким позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2001 року по день його смерті (свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ) (а.с.8). Після смерті чоловіка позивачка інтересах неповнолітньої доньки, разом з старшими дітьми своєчасно звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після його смерті, відкрито спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено оскільки, згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно № 288839805 віл 07.12.2021р. значиться запис про обтяження (арешт нерухомого майна) за № 7781715 від 21.08.2008р., щодо об`єкта обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , померлому [INFO] . 05 січня 2022 року позивачка звернулася до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області із заявою щодо зняття арешту з усього нерухомого майна, належного на праві приватної власності померлому [INFO] чоловікові [PERSON] , однак їй було відмовлено і роз`яснено наступне. З листа № 21.22-169 вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] від 17.01.2022р. в розділі «відомості з єдиного реєстру заборон відчуження не-рухомого майна» зазначено: тип обтяження - арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження - 7781715, від 21.08.2008р., підстава обтяження - ухвала б/н Савранського районного суду Одеської області від 15.08.2008р., об`єкт обтяження - нєвизначене майно, все нерухоме майно, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , заявник - відділ ДВС Савранського РУЮ). Отже, на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП № 8704107, боржником по якому значився [PERSON] , щодо виконання ухвали Савранського районного суду Одеської області від 15.08.2008р. про накладення арешту на рахунки та все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , який помер [INFO] . З Довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.17). З відзиву на позовну заяву який надійшов до канцелярії суду 11.03.2022 вбачається, що станом на 23.02.2022 у Савранському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ) відсутні відкритті виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] . Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме, вкладки Пошук ВД/ВП (спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП №8704107 боржником, по якому значився [PERSON] , щодо виконання ухвали від 15.08.2008 № б/н виданої Савранським районним судом Одеської області про накладення арешту на рахунки та все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Бакша, Савранського району Одеської області. Стягувачем по даному виконавчому провадженні ВАТ Державний ощадний банк України». В рамках даного виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] . Також на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 11026073 боржником по якому значився [PERSON] , щодо виконання виконавчого листа від 24.12.2008 № 2-150/08 виданого Савранським районним судом Одеської області про стягнення кредитної заборгованості, солідарно, з [PERSON] та [PERSON] на користь Філії Любашівського відділення № 3174 ВАТ «Ощадбану» ВАТ «Державний Ощадбанк України» заборгованості в сумі 4 535,48 грн. \~ \~ \~ \~ 12.05.2009 дане виконавче провадження закінчено у відповідності до пункту 8 частини 1 статті 49 (фактично повне виконання рішення згідно виконавчого документа) Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до пункту 3.20 Інструкції з Діловодства в органах державної виконавчої служби термін зберігання вище зазначених виконавчих проваджень закінчився та справи знищені шляхом спалення (а.с.25-26). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті 316, статті 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1-2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Згідно приписів статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На підставі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Аналогічні положення містить Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Крім того, аналогічні положення наведені і в пункті 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5. Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а крім того право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, вказаний арешт перешкоджає позивачці в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення спадкового майна. З урахуванням викладеного вище, оскільки арешт рахунків та всього рухомого і нерухомого майно, яке належало на праві приватної власності [PERSON] , було накладено у виконавчому провадженні з метою виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, боржник помер, виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а накладення арешту на майно боржника створює перешкоди в реалізації позивачкою спадкових прав, а тому позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати позивачки складають 992,40 грн (а.с.1). Водночас, у позовній заяві позивачка не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved