Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

13.01.2021р. АТ «ПриватБанк» через свого представника - адвоката Єрмолова Є.М. (діє на підставі ордеру від 01.09.2018р. і договору від 23.08.2018р. - а.с. 75 - 79) звернулося з позовною заявою [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-5). Ухвалою судді від 03.03.2021р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності до положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 93). Ухвалою суду від 12.05.2021р. за клопотанням позивача з метою проведення почеркознавчої експертизи витребувані докази, витребувано від АТ «ПриватБанк» оригінали таких документів: - Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.10.2018р.; - паспорт споживчого кредиту від 03.10.2018р.; - заявка від 08.08.2019р.; - заявка від 28.11.2019р.; - заявка від 17.12.2019р.; - заявка від 28.01.2020р.; - заявка від 28.02.2020р. (а.с. 138). Ухвалою суду від 19.04.2021р. здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 116). Ухвалою суду від 07.09.2021р. у справі призначено проведення почеркознавчої експертизи. На вирішення експерта поставлені питання: - чи виконано підпис у анкеті-заявці про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (стр. 1) від 03.10.2018 навпроти прізвища [PERSON] на рядку біля слова «Подпись» [PERSON] ? - чи виконано підпис у анкеті-заявці про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (стр. 2) від 03.10.2018 навпроти прізвища [PERSON] на рядку біля слова «Подпись» [PERSON] ? - чи виконано підпис у анкеті-заявці про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (стр. 3) від 03.10.2018 навпроти прізвища [PERSON] на рядку біля слова «Подпись» [PERSON] ? - чи виконано підпис у анкеті-заявці про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (стр. 4) від 03.10.2018 навпроти прізвища [PERSON] на рядку біля слова «Подпись» [PERSON] ? - чи виконано підпис в Паспорті споживчого кредиту від 03.10.2018 - в правому нижньому кутку біля слів « [PERSON] » [PERSON] ? - чи виконано підпис у Заявці від 08.08.2019 біля слова «Подпись» на тому ж рядку, прізвище « [PERSON] » [PERSON] ? - чи виконано підпис у Заявці від 28.11.2019 біля слова «Подпись» на тому ж рядку, прізвище « [PERSON] » [PERSON] ? - чи виконано підпис у Заявці від 17.12.2019 біля слова «Подпись» на тому ж рядку, прізвище « [PERSON] » [PERSON] ? - чи виконано підпис у Заявці від 28.01.2020 біля слова «Подпись» на тому ж рядку, прізвище « [PERSON] » [PERSON] ? - чи виконано підпис у Заявці від 28.02.2020 біля слова «Подпись» на тому ж рядку, прізвище « [PERSON] » [PERSON] ? Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз та попереджено їх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку і за дачу свідомо помилкового висновку (по ст.ст. 384, 385 КК України). Вирішено у розпорядження судового експерта направити: матеріали цивільної справи, де на а.с. 142 - 151 містяться ксерокопії заявок на актуалізацію даних по преміальній картці, а також експериментальні зразки підпису відповідача [PERSON] відповідно до Методик проведення цього виду судових експертиз, які будуть відібрані в приміщенні суду в присутності судді до направлення ухвали суду та цивільної справи № 201/34621 на адресу експертної установи (в окремих файлах). Зобов`язано відповідача [PERSON] (телефон - а.с. 136) надати в розпорядження судового експерта вільні та умовно вільні зразки свого підпису. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] (а.с. 166 - 167). Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово викликаним до суду з метою надання вільних і умовно вільних зразків свого підпису, до суду не з`явився, оплату за проведення експертизи не здійснив. У зв`язку із чим ухвалою суду від 22.11.2021р. провадження по справі поновлено (а.с. 168). Підготовче засідання у справі проведено 27.01.2022р. і справу призначено до судового розгляду (а.с. 172). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 03.10.2018р. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 03.10.2018р., отримав картку World Elitе з кредитним лімітом 400 000,00 грн. У редакції Умов і Правил, що почали діяти з 01.03.2019р. сторони дійшли згоди про те, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту , клієнт має сплатити банку заборгованість по кредиту , проценти від суми неповерненого кредиту, які відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін - 74,4 % для преміальних карт, у т.ч. для World Elitе. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснив в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.12.2020р. становить 494 521,21 грн., з яких: 440 523,67 грн. - заборгованість за кредитом, у т.ч. 332 581,77 грн. - заборгованість за поточим тілом кредита, 107 941,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 20 097,06 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 33 900,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 7417,21 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 12.04.2021р. надав відзив на позовну заяву (а.с. 102 - 105), у якому не погодився із позовними вимогами. Зазначив, що він 3.10.2018р. не звертався до банку і не підписував жодних анкет-заяв про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ «ПриватБанк», не підписував заявок про збільшення кредитного ліміту. З анкети-заяви не видно до яких саме Умов і Правил приєднався позивач, підписуючи анкету-заяву. Позивач вказує, що відповідач отримав преміальну картку World Elite з кредитним лімітом до 400 000 грн., на підтвердження чого надав довідку про зміну умов кредитування, але в графі «Старт карткового рахунку» не вказано початкового кредитного ліміту. У довідці вказано, що кредитний ліміт збільшувався і станом на 28.02.2020р. склав 400 000 грн. Проте позивач не надавав і не підписував заявок на актуалізацію даних по преміальній картці. На всіх заявках наявний підпис, який позивачеві не належить. Позивач надав документ без назви, який містить інформацію про чотири види кредитних карток та розміри кредитних лімітів щодо кожної з них, датований 03.10.2018р., підпис на якому відповідачеві не належить. У документі вказано, що кредитний ліміт по картці World Elite становить 400 000 грн. і водночас у довідці про зміну умов кредитування вказано, що кредитний ліміт в сумі 400 000 грн. встановлено з 28.02.2020р., що є суперечливим. Просив відмовити у позові. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дати та час слухання повідомлявся належним чином. 02.03.2022р. від представника позивача - адвоката Чумака С.О. (діє на підставі довіреності від 12.10.2021р. - а.с. 177-178) надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із уведенням Указом Президента воєнного стану. З приводу заяви про відкладення судового засідання суд зазначає таке. 24.02.2022р. Радою суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф», яким звернуто увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена. 02.03.2022р. Радою суддів України опубліковані рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з них основними є те, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні. При визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні. Громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції. Розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних. На момент розгляду справи робота суду не припинена, суд працює у штатному режимів. Відмовляючи у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, суд виходить з того, що представник був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи. Представником відповідача надана відповідь на відзив (а.с. 120 - 126). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 27.01.2022р., 02.03.2022р. не з`явився, про дати та час слухання повідомлявся неодноразово належним чином. Будучи обізнаним про те, що по справі за його клопотанням призначена експертиза, за викликом суду з метою надання в розпорядження судового експерта вільних і умовно вільних зразків свого підпису - не з`явився, зразки підпису не надав. З урахуванням того, що відповідач надавав відзив на позов, звертався до суду із клопотаннями про призначення експертизи, з яких вбачається позиція про незгоду із позовними вимогами, що виключає сукупність підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України для винесення заочного рішення, суд розглядає справу у порядку загального позовного провадження з винесенням судового рішення на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» надано копії анкет-заяв [PERSON] б/н від 03.10.2018р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на офіційному сайті банку (а.с 14-15). Зазначені анкети-заяви не містять умов щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії. Також між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» підписані умови кредитування (а.с. 16 - 17), відповідно до яких встановлюється кредитна лінія 100000,00 грн. до 800000,00 грн., строк кредитування - до 240 місяців, встановлені платежі за додаткові послуги банку, комісія, річна процента ставка у відсотках, порядок повернення кредиту - проценти та комісія щомісячно, тіло наприкінці строку - 7% від заборгованості + комісія щомісячно. Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписані (а.с. 26 - 69). Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, у т.ч. картки World Elite також відповідачем не підписані (а.с. 21 - 25). Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 03.10.2018р., згідно з яким станом на 16.12.2020р. утворилася заборгованість у розмірі: 494 521,21 грн., з яких: 440 523,67 грн. - заборгованість за кредитом, у т.ч. 332 581,77 грн. - заборгованість за поточим тілом кредита, 107 941,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 20 097,06 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 33 900,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6 -11). За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26 квітня 2011 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору. Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, та наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.12.2020р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.01.2021р.), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Суд вважає, що Умови та Правили надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.10.2018р. шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також неустойку. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого законом обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкетах-заявах від 03.10.2018р., оскільки Умови та Правили надання банківських послуг в ПриватБанку, не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 22 ч. 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Крім того, позивачем наданий до позову лише розрахунок заборгованості, підписаний представником позивача, який звернувся із позовом до суду - адвокатом Єрмоловим Є.М., який не є випискою із банківського рахунку, форма і порядок ведення якого визначений законом. Так, Постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018р. затверджене Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Відповідно до п. 21 Положення № 75 документи на отримання та видачу готівкових коштів мають оформлятися відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках. Відповідно до п. 59 Положення № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Згідно з п.п. 61, 62 Положення № 75 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Матеріали справи не містять доказів визнання [PERSON] , зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів, неустойки (пені, штрафів) у будь-якому розмірі. Необхідно також зазначити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 03.10.2018р. у вигляді заяв-анкет, підписаних сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 440 523,67 грн. (заборгованість за кредитом), що підтверджується випискою з особового рахунку, яка відображена у розрахунку сумарно, і не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 440 523,67 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви в частині стягнення тіла кредиту. Суд не приймає доводи відповідача про те, що він не підписував анкет-заяв від 10.03.2018р. і заявок про актуалізацію даних по преміальній картці. Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем представлено суду копії паспорта [PERSON] , засвідчені його електронним підписом 03.10.2018р. (а.с. 72 - 74). Також позивачем були надані копії та оригінали заявок позивача на актуалізацію даних по преміальній картці, згідно із якими 30.01.2019р. [PERSON] просив збільшити кредитний ліміт до 200 000,00 грн., 28.11.2019р. - до 255 000,00 грн., 17.12.2019р. - до 376 000,00 грн., 28.01.2020р. - до 381 000,00 грн., 28.02.2020р. - до 400 000,00 грн. (а.с. 142 - 151). Також позивачем надана фотокопія самого позивача, зроблена у відділенні банку (а.с. 152). Ухвалою суду від 07.09.2021р. за клопотанням позивача у справі призначено проведення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої були поставлені питання про виконання [PERSON] підписів у анкетах-заявках про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.10.2018р., у Паспорті споживчого кредиту від 03.10.2018р., у заявках [PERSON] на актуалізацію даних по преміальній картці. Відповідача було зобов`язано надати в розпорядження судового експерта вільні та умовно вільні зразки свого підпису, сплатити за проведення експертизи. Однак відповідач [PERSON] , будучи неодноразово викликаним до суду з метою надання вільних і умовно вільних зразків свого підпису, до суду не з`явився, оплату за проведення експертизи не здійснив, тому експертиза не була проведена. Після поновлення провадження по справі у судове засідання відповідач [PERSON] також не з`явився. Таким чином, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України відповідачем не доведено, що ним не підписувалися анкети-заяви від 10.03.2018р. і заявки про актуалізацію даних по преміальній картці. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 6 607,85 грн. (розмір заявлених вимог 494 521,21 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 440 523,67 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 7417,82 грн. (7417,82 х 440 523,67 : 494 521,21 = 6 607,85). На підставі викладеного,

Outcome: partial