Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , згідно з яким просить суд припинити право [PERSON] на 1/6 частки автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 3 січня 2018 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 3 січня 2018 року ТСЦ 5641 шляхом стягнення з депозитного рахунку суду вартості 1/6 частки автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 цієї частки автомобіля. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Місцем відкриття спадщини є [ADDRESS] . Позивачка та сторони у справі є спадкоємцями першої черги і у визначений законом термін звернулись до державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори Пухової Н.Ю. з метою прийняття спадщини. Таким чином, з-поміж усього іншого, позивачці, як дружині померлого [PERSON] , було видано свідоцтво про право власності від 14.05.2021 на 1/2 частки легкового автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 3 січня 2018 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 3 січня 2018 року ТСЦ5641. Окрім того, цього ж дня, 14.05.2021, державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину за Законом, згідно якого спадкоємцями в цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , є: син гр. [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача) - 2/3 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовилася на його користь дружина померлого [PERSON] ; син гр. [PERSON] (Відповідач у справі) - 1/3 частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частки легкового автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 3 січня 2018 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 3 січня 2018 року ТСЦ5641. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 часток указаного майна видано на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку указаного майна ще не видано. У зв`язку з цими обставинами просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 16 лютого 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній погоджується на припинення його частки у спірному майні. При цьому не погоджується з оціночною вартістю транспортного засобу та обов`язком нести судові витрати. За наведеного не заперечує щодо припинення його частки шляхом отримання суми у розмірі 52 133, 33 грн. в якості відшкодування вартості 1/6 частки на рухоме майно, враховуючи звіт про оцінку від 27.01.2022 та рецензією на звіт від 29.01.2022, згідно з якими ринкова вартість транспортного засобу OPEL INSIGNIA універсал типу "В", 2014 року випуску, з орієнтовним пробігом 280 000 - 350 000 км станом на 25.01.2022 складає 312 800 грн. Крім того просить стягнути з позивачки 2 200, 00 грн судових витрат, понесених відповідачем на оцінку майна, у зв`язку з тим, що позивачка умисно ініціює численні судові провадження, до відповідача не зверталася з метою досудового вирішення спірних питань, надала звіт про оцінку, який є необґрунтованим та недійсним на дату звернення до суду, відповідач має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину. Вважає, що позивачка штучно збільшує фінансові витрати відповідача, які можна було б уникнути, попросивши відповідача безоплатно відступити його частку. В судовому засіданні представниця позивачки вказала, що її довірителька здійснила доплату на депозитний рахунок суду у розмірі 29 191,33 грн., про що свідчить квитанція, долучена до матеріалів справи, а тому загальна сума на депозитному рахунку суду становить 52 133, 33 грн. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Крім того просив стягнути з позивачки судові витрати, понесені відповідачем на оцінку майнав сумі 2 200, 00 грн. Заслухавши позиції сторін по справі, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.05.2021, [PERSON] належить 1/2 частки легкового автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 3 січня 2018 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 3 січня 2018 року ТСЦ5641. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.05.2021, яке було видане державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н.Ю., спадкоємцями в цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , є: син гр. [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача) - 2/3 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовилася на його користь дружина померлого [PERSON] ; син гр. [PERSON] (Відповідач у справі) - 1/3 частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частки легкового автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 3 січня 2018 року, належного померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 3 січня 2018 року ТСЦ5641. Відповідно до звіту про оцінку майна від 31.05.2021, ринкова вартість легкового автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] складає 137 650 грн, відповідно 1/6 частки цього рухомого майна складає 22 942 грн. Як стверджується звітом про оцінку від 27.01.2022 та рецензією на звіт від 29.01.2022, ринкова вартість транспортного засобу OPEL INSIGNIA універсал типу "В", 2014 року випуску, з орієнтовним пробігом 280 000 - 350 000 км станом на 25.01.2022 складає 312 800 грн., а 1/6 частки - 52 133, 33 грн. Судом встановлено, що позивачкою погоджено вартість 1/6 частки спірного майна та внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області 22 942 грн. та 29 191,33 грн., а загалом - 52 133,33 грн., що підтверджується квитанціями №0.0.2205237655.1 від 21.07.2021 та №67162003 від 21.03.2022. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Суд зазначає, що поняття «незначна частка» є оціночним, а тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо. Верховний суд у своїй постанові ВС/КЦС у справі № 523/3522/ 16-ц від 14 серпня 2019 р. підкреслив, що відповідно дост. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, не дивлячись на той факт, що відповідач після успадкування не оформив документів на автомобіль, та не зареєстрував своє право власності на частку у автомобілі у встановленому порядку, останній не позбавлений права на частку у спадщині на вказаний автомобіль. Верховний суд при цьому у своїй постанові роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. При розгляді аналогічних справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. За приписами статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Як було встановлено судом, спільне володіння і користування сторонами спірним рухомим майном є неможливим; припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/6 частку автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, тип універсал-В, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1956, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , не завдасть йому істотної шкоди як співвласнику; позивачка внесла на депозит суду суму вартості вказаної частини спірного майна, визначену у звіті про оцінку. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що реалізація права позивачки щодо виплати компенсації належної відповідачу частки у спірному майні жодним чином не порушить прав відповідача та відповідатиме інтересам співвласників спірного майна, а тому позовні вимоги про припинення права на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права на частку підлягають задоволенню. Крім того, стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За приписами статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням вказаних законодавчих вимог 908, 00 грн підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, а решта витрат в розмірі 908, 00 грн покладається на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову. Щодо витрат відповідача понесених на оцінку майна в сумі 2 200, 00 грн суд зазначає таке. За змістом ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідач стверджує, що позивачка умисно ініціювала численні судові провадження, до відповідача не зверталася з метою досудового вирішення спірних питань, надала звіт про оцінку, який є необґрунтованим та недійсним на дату звернення до суду, відповідач має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, позивачка штучно збільшує фінансові витрати відповідача, які можна було б уникнути, попросивши відповідача безоплатно відступити його частку. Проте суд зазначає, що сам факт звернення позивача до суду з цим позовом без досудового вирішення спору чиподання позивачкою певних доказів, тощо - не свідчать про наявність обставин, викладених у ч.3 ст. 141 ЦПК України. Крім того, підстав вважати, що позивачкою було подано позов та/або її дії в ході розгляду справи були необґрунтованими також немає. За приписами ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, витрати відповідача понесені на оцінку майна в сумі 2 200, 00 грн підлягають залишенню за відповідачем.

Outcome: approved