Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , вказуючи, що 21.02.2017 між ними було укладено шлюб, який зареєстрований у Бориславському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. У них є син [PERSON] , [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. У них виявилися різні погляди на життя та сімейні відносини, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, стали напруженими стосунки, що призвело до остаточного охолодження їхніх почуттів, втрати одним до одного поваги і любові. З січня 2022 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Їхня сім`я повністю розпалася, шлюб існує формально, а подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам та дитини. Примирення між ними не можливе. Після розірвання шлюбу бажає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу їхній син буде проживати з нею. Ухвалою судді від 27.01.2022 позовну заяву про розірвання шлюбу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала до суду заяву від 25.02.2022, в якій просить розглянути справу без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, подав до суду заяву від 25.02.2022, у якій просить розглянути справу без його участі, позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як установлено судом, шлюб між сторонами[PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 лютого 2017 року Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис № 19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2017. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO]. Суд установив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них виявилися різні погляди на життя та сімейні відносини, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, стали напруженими стосунки, що призвело до остаточного охолодження їхніх почуттів, втрати одним до одного поваги і любові. З січня 2022 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Суд враховує ту обставину, що в сторін є малолітня дитина, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Також суд вважає за необхідне вирішити питання щодо прізвища позивача після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила письмове клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 992.40 грн. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 496,20 грн, а решта судового збору в розмірі 496,20 грн, сплаченого згідно з квитанцією № 0.0.2412935679.1 від 12.01.2022 (сплачено у АТ КБ «ПриватБанк»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved