Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

У червні 2021 року позивач, через свого представника - адвоката Душаченко І.С., звернувся до суду з позовом в якому просить виділити в натурі 45/1000 часток із спільної часткової власності, виділивши йому у власність приміщення [NUMBER] площею 43,6 кв.м., приміщення [NUMBER] площею 7,3 кв.м., приміщення [NUMBER] площею 3,8 кв.м., приміщення [NUMBER] площею 6,7 кв.м., загальна площа 61,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником 45/1000 часток нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.12.2009. Іншими співвласниками часток спірного майна є відповідачі. Позивач звернувся до виконкому Миколаївської міської ради з заявою про надання окремої адреси частині нежитлових приміщень, які знаходяться у його власності та користуванні. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1170 від 25.11.2020 нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , а саме літ. А-5 приміщення з [NUMBER] по [NUMBER], [NUMBER] загальною площею 61 кв. м. надано нову адресу - [ADDRESS] . Позивач звернувся до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нову адресу на належні йому нежитлові приміщення, але в усному порядку йому було повідомлено, що колишні співвласники виділили належну їм частку нежитлових приміщень та зареєстрували право власності за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачі не мають можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, а до того ж, один з співвласників вже виділив свою частку, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 21.02.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Миколаївської міської ради надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини пятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2009, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2246 від 16.12.2009, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 45/1000 часток нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Співвласником спірного майна також є [PERSON] , якій на праві спільної часткової власності належить 33/1000 його часток, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2021, довідка №264461215. Крім того, 601/1000 часток спірного майна на праві комунальної власності належить територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.12.2009, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2246 від 16.12.2009 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2021, довідка №264461215. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.11.2020 №1170 нежитловим приміщенням по [ADDRESS] (літ. А-5 приміщення з [NUMBER] по [NUMBER], [NUMBER] загальною площею 61,4 кв.м.), які належать [PERSON] , надано нову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 ЦК України). Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановлених законом. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Верховний Суд в постанові від 29.09.2020 по справі №286/3653/18 наголосив, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Крім того, згідно з пунктом 2.7 Інструкції спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку. Зі змісту позову вбачається, що у зв`язку з неможливістю укласти договір на виділ у натурі належних [PERSON] 45/1000 часток нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , останній в порядку, встановленому ЦПК України, вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. До позовної заяви долучено висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.06.2021 №3-245. Згідно висновку, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна, який складається з нежитлових приміщень на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку літ. А-5 відокремлене приміщення [NUMBER] загальною площею 61,4 кв.м., має окремий вихід та може бути виділений в натурі. Склад новоутвореного об`єкту нерухомого майна складається: нежитлові приміщення на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку літ. А-5 відокремлене приміщення [NUMBER] (приміщення з №1 по №5 , загальною площею 61,4 кв.м.). Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини перша, друга статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За положеннями частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи в сукупності зазначене вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, суд приходить до висновку, що перешкод для виділення [PERSON] в натурі 45/1000 часток нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (літ. А-5 приміщення [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], та [NUMBER], загальною площею 61,4 кв.м.) немає, оскільки згідно висновку Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №3-245 від 18.06.2021, таке виділення можливе. Згідно частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved