Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

21 січня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом до відповідача [PERSON] вказавши, що від спільного подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка навчається на ІІ курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промислового фахового коледжу Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності 071 «Облік і оподаткування» за контрактною формою навчання. Період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023. На підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.05.2016 у справі №147/479/16-ц позивач отримувала від відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] . Позивач зазначає, що вона несе витрати, пов`язані з навчанням доньки та її утриманням на період навчання, однак дитина потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дочки на період її навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання та витрати на надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому висловилася, що вимоги позову підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками процесу заяви, вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового засідання не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9), яка проживає з матір`ю (а.с.20). [PERSON] досягла повноліття, однак станом на дату подання позову до суду продовжує навчання на ІІ курсі на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності 071 «Облік і оподаткування». Період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023 за контрактною формою навчання, що підтверджується довідками №608 від 23.09.2021 та №733 від 29.09.2021 (а.с. 12-13). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі №622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи викладене, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку дочці, оскільки остання продовжує навчання (станом на дату подання позову до суду), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи визнання ним позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] на період навчання, варто стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін. При цьому згідно наданої до суду довідки навчального закладу, строк навчання повнолітньої [PERSON] з 01.09.2021 по 30.06.2023, а тому суд вважає необхідним стягнути аліменти саме до 30.06.2023, оскільки відомості щодо продовження навчання повнолітньою дитиною до досягнення нею 23-х років в матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги [PERSON] надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.16), квитанцію №17/01-1/22 від 17.01.2022 (а.с.18), ордер Серії АВ №1026851 від 18.01.2022 (а.с. 15), договір про надання професійної правничої допомоги №04/01-1 від 04.01.2022 (а.с. 17) та акт виконаних робіт №1 від 17.01.2022 (а.с. 19). Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., які відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial