Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Полянська сільська рада про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . В обгрунтування доводів посилається на те, що позивач є власником вказаного будинку, який належить йому на праві приватної власності на підставі рішення Свалявського районного суду від 05.04.2021 року, яким за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом. Вказує, що у вказаному будинку зареєстрована його колишня дружина, з якою розірвано шлюб 07.11.2019 року та, з того часу спілкування з [PERSON] припинено. Відповідач не проживає у будинку протягом тривалого часу (більше 3 років), стосунки не підтримуються, до будинку відповідач не навідується, зв`язок з нею відсутній, місце перебування невідоме (після розлучення), що стверджується свідченнями сусідів та актом обстеження. Вимоги позивач мотивує тим, що прописка відповідача є перешкодою у користуванні та розпорядженні житлом на власний розсуд, відповідач не є членом моєї сім`ї, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 06.12.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач подав до суду заяву (вх.№9605) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Повідомлена про відкриття провадження. Поштове відправлення повернуто до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній» (п.5 ч. 6 ст.272 ЦПК України). Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання нею відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалам. Представник третьої особи подав до суду заяву (вх.№703) про розгляд справи у відсутності представника Полянської сільської ради. Проти позовних вимог не заперечують. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводитьзаочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Права власника визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що[PERSON] (позивач) є власником житлового будинку в [ADDRESS] (рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.04.2021 року (справа №306/91/21) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом). Рішення набрало законної сили 06.05.2021 року, звернуто до виконання. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-709цс16). Відповідно до інформації, наданої на судовий запит начальником відділу обліку та моніторингу інформації про ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача - [PERSON] , [INFO] значаться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом (суд враховує роз`яснення "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" - наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому"). З доданого до позову акту обстеження № 76 від 12.07.2021 року, складеного комісією Полянської сільської ради в присутності свідків-сусідів [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] не проживає з грудня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 3 СК України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.11.2019 року (справа №306/1341/19) - шлюб між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповіачем) розірвано. Рішення набрало законної сили 10.12.2019 року та звернуто до виконання, тобто відповідач не є членом сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При розгляді справи, суд бере до уваги, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин та враховує, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення (суд ураховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.10.2018 року, справа № 31-37646св18). Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] (відповідач) за адресою: [ADDRESS] не проживає з грудня 2018 року (тобто більше трьох років). Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (суд ураховує правову позицію ВС у постанові від 16.01.2021: "у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою"). Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. З огляду на вищенаведене, суд встановив, що відповідач без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] більше одного року, ні разу не з`явилася в ньому протягом 3 років, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, порушила порядок користування житловою площею, що свідчить про втрату інтересу до спірного житла, а тому вважає, що позовна вимога позивача є обгрунтованою, яку слід задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Закон № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved