Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця», третя особа Державне підприємство «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015, було визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23.05.2014 №591/ос «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України». Позивач зазначає, що в період з 29.08.2017 по 14.08.2018 рішення Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014 в частині поновлення його на роботі виконано не було, через що він не може приступити до виконання роботи. Враховуючи, що відповідач добровільно не бажає виконувати рішення суду позивач просить суд стягнути з відповідача 160825,94 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі. Ухвалою суду від 17.08.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2019 позовну заяву [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця», третя особа - Державне підприємство «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, задоволено. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 160825,94 грн. за вирахуванням обов`язкових платежів та судовий збір в сумі 1608,25 грн. 13.02.2020 представник відповідача Державної адміністрації залізничного транспорту Коротун О.М. подав заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 у справі №757/39956/18-ц. Ухвалою суду від 06.04.2021 заяву представника відповідача про скасування заочного рішення від 19.06.2019 задоволено. Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 по справі за позовом [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця», третя особа - Державне підприємство «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі - скасовано та призначено справу до розгляду за правилами позовного (загального) провадження. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги позову підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.03.2015 визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23.05.2014 №591/ос «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» стягнуто на користь [PERSON] 59146,73 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України на користь [PERSON] 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат та зазначено, що рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, вказують на бажання позивача поновитися на роботі. Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Судове рішення як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Станом на 14.08.2018 рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2014 про поновлення на роботі позивача, яке підлягає негайному виконанню, виконано не було. Суд враховує те, що позивач не вперше звертається до суду. Відповідно до матеріалів справи рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2015, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2016, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 160497,93 грн. за вирахуванням обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2016, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2016, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 112312,33 грн. за врахуванням обов`язкових платежі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2016, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 76425,55 грн. за врахуванням всіх необхідних податків та обов`язкових платежів. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2017, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 68450,71 грн. за врахуванням всіх необхідних податків та обов`язкових платежів. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно не бажає виконувати рішення Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, щодо поновлення позивача на роботі, що є неприпустимим, грубим порушення принципу верховенства права, що закріплений в Конституції України, тому позивач має право відповідно до ст. 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Доводи представника відповідача, що [PERSON] жодного разу не звертався до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» із питанням щодо свого поновлення на роботі, трудову книжку не надав, а за інформацією, якою володіє відповідач, позивач з 2015 року проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, судом не можуть бути взяті до уваги, з огляду на наступне. Як роз`яснено в пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій. Відповідно до довідки ДП «Розрахунковий центр залізничного транспорту України» від 28.07.2014№ 54/166-к середньомісячна заробітна плата [PERSON] за 1 робочий день складає 664,57 грн. Позивач перебував у вимушеному прогулі з 28.07.2017 по 14.08.2018, тобто 242 дні. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає 160825,94 грн. (242 днів * 664,57 грн), які підлягають стягненню з відповідача на корить позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача належить стягнути в дохід держави і судовий збір за вимогами майнового характеру у сумі 1608,25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved