Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

[PERSON] вернулася в суд з позовом до ТзОВ «Українські фінансові операції», треті особі, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Перший ВДВС у м. Луцьку), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, мотивує тим, 05.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №28570, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути з неї заборгованість в розмірі 24612,16 грн. за кредитним договором №381824 від 05.09.2019 року, укладеного між нею та ТзОВ «Джобер», правонаступником якого, на даний час, є відповідач. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належного розрахунку заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28570 від 05.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким запропоновано стягнути на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №381824\~від 05.09.2019\~року в розмірі 24612,16 грн. Від відповідача та третіх осіб на адресу суду відзиву та письмових пояснень не надходило. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без їх участі не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 05.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №28570, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути в користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №381824 від 05.09.2019 року за період з 30.08.2020 року по 28.04.2021 року в розмірі 24612,16 грн., що складається з заборгованості\~за тілом\~кредиту в\~сумі 3600\~грн.,\~нарахованими та\~несплаченими процентами\~ 2462,40\~грн.,\~заборгованості за\~нарахованою пенею\~ 18149,76\~грн.(а.с. 8). На підставі оспорюваного виконавчого напису головним державним виконавцем Першого ВДВС у м. Луцьку Блажівською М.А. 17.08.2021 року відкрито виконавче провадження №66519066 (а.с. 9). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Разом з тим, судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, яка виникла за неналежне виконання умов кредитного договору №381824 від 05.09.2019 року, при цьому, відповідачем взагалі не надано розрахунок заборгованості, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що викликає сумнів у підставності суми у ньому зазначеної. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Разом з тим, на підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останньою витрати при сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 31.08.2021 року позивач уклала договір №31/01/22-2 про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. Відповідно до акту прийняття-передачі послуг згідно договору від 01.02.2022 року розмір понесених [PERSON] витрат становить 3000 грн. (а.с. 11-17). У акті виконаних робіт від 04.10.2021 року, зазначено, які саме роботи виконало адвокатське об`єднання: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень (1,30 год.) 500 грн.; складання позовної заяви (3 год.) (а.с. 15). Таким чином, склад та розмір витрат на правничу допомогу на загальну суму 3000 грн., суд вважає, співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатами адвокатського об`єднання на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру

Outcome: approved