Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», що знаходиться за адресою: пр. Гагаріна, 115, м. Дніпро (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 12 червня 2020 року між Банком та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії, внаслідок чого відповідачу було встановлено на банківську картку кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн зі сплатою 38 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до вимог п.п. 1.18.1 - 1.18.4 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач зобов`язався кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту, та за строк фактичного користування ним з першого дня користування кредитом та до дня фактичного повернення кредиту. Крім цього, відповідач зобов`язався за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання взятих на себе зобов`язань сплачувати пеню, нараховану у відповідності до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 29 листопада 2021 року має заборгованість у розмірі 17602,85 грн., яка складається з наступного: - 14987,29 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); - 1252,82 грн. проценти за користування кредитом; - 341,22 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 39,68 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 873,27 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 108,57 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17602,85 гривні та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 січня 2022 року року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу місця реєстрації, відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 12 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] на було укладено Заяву про приєднання № 543856305/270520 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 7). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с. 8). Відповідно до пп. 1) п. 6.1 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії проставленням власноруч свого підпису під цією заявою про приєднання клієнт погоджується з тим що Заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів фізичними особами, Умовами користування кредитною лінією (кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої Банком форми використання якій передбачено умовами Договору, складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО). Згідно з п.п. 1.6.1, п. 1.6 Розділу ХХІІ ДКБО Банк здійснює надання кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на Картковий рахунок Клієнта в межах максимального розміру ліміту Кредиту, зазначеного в Заяві про приєднання та/або в Умовах користування кредитною лінією. Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування (п. 1.9 Розділу ХХІІ ДКБО). Відповідно до п.п. 1.18.1 - 1.18.4 Розділу ХХІІ ДКБО за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах визначених в Умовах користування кредитною лінією. Проценти нараховуються методом факт/факт на отриману Клієнтом суму Кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення Кредиту (його частини) за виключенням випадків, передбачених Кредитним Договором та/або додатками до нього. При нарахуванні процентів день отримання Клієнтом Кредиту приймається до розрахунку як (один) повний день користування Кредитом, а день повернення кредиту (його частину) до розрахунку процентів не включається. Обов`язковий щомісячний платіж за Кредитом розраховується від фактично отриманої Клієнтом суми Кредиту (його частини), повернення якої не прострочено Клієнтом. Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, визначені цим Договором та додатками до нього для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми Обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Відповідно до п. 1.29.8 розділу XXII ДКБО, строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі. У відповідності до сформованої клієнтом заяви на встановлення відновленої кредитної лінії, банком було надано висновок за результатами розгляду кредитного запиту та погоджено встановлення кредитного ліміту в розмірі 15000,00 грн. з процентною ставкою - 38% річних (а.с. 9). Отже, факт погодження відповідача із запропонованими умовами кредитного договору позивачем стверджується підписом відповідача у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяві про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростовано відповідачем, заборгованість останнього перед АТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором, станом на 29 листопада 2021 року становить 17602,85 грн., яка складається з наступного: - 14987,29 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); - 1252,82 грн. проценти за користування кредитом; - 341,22 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 39,68 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 873,27 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 108,57 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеній у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Крім того, п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 передбачено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вище викладене, суд, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved