Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

25.02.2022 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на гараж. В направленому на адресу суду позові [PERSON] зазначив, що рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 17 жовтня 1990 року йому було виділено земельну ділянку під будівництво гаража розміром 3,80м х 6,0м, в колективі «Огоньок» по [ADDRESS] . У 1991 році він побудував гараж № [NUMBER] , без належно оформленого проекту та дозволу. 10.02.2021 виготовлено технічний паспорт на гараж. В той же час, гараж не зареєстрований належним чином, на нього відсутній правовстановлюючий документ, що позбавляє можливості розпорядитися належною йому власністю. Зважаючи на викладене, просить суд визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] розташований по [ADDRESS] в гаражному колективі «Вогник». Ухвалою судді від 01.03.2022 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 16). В судове засідання позивач не з`явився, направив заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 23,43). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. 03.06.2022 направив відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Оскільки земельна ділянка не зареєстрована належним чином за позивачем та відсутній звіт про проведення технічного обстеження об`єкту, гаражу № [NUMBER] , за результатами якого буде встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу (а.с.19-20). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 17 жовтня 1990 року [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво гаража розміром 3,80 м х 6,0 м в колективі «Огоньок» по [ADDRESS] (а.с.8). Мається технічний паспорт на гараж № [NUMBER] в колективі «Вогник» по [ADDRESS] від 10.02.2021 (а.с. 9-12). Постанова Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 "Про прийняття експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" визначає, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р №461, визначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. 23.07.2021 позивач направив на адресу суду копію звіту про проведення технічного обстеження гаражу № [NUMBER] в гаражному колективі «Вогник» (а.с.29-41). В якому зазначено про можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1,2,3,5 ст. 376 Цивільного кодексу України, Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Положенням статті передбачена можливість задоволення вимог забудовника у випадку, коли будівництво було здійснено ним без відповідних на те дозволів, але в той же час забудовник являється власником земельної ділянки з відповідним цільовім призначенням або володіє правом користування такою земельною ділянкою. Крім того, здійснене ним самочинне будівництво не порушило права інших осіб. Тобто підставою для винесення рішення на користь особи, що здійснила самочинне будівництво, в цьому випадку є умову надання земельної ділянки у встановленому законодавством порядку. Враховуючи рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17.10.1990, перешкод у безоплатній передачі даної земельної ділянки у приватну власність позивача, у визначеному чинним законодавством порядку не має. Однак, він не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку. Згідно з положенням статей 125,126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Документи, які підтверджують, що особа є власником земельної ділянки можна розділити на дві групи: 1. Документи, видані до 1 січня 2013року:державний акт на право приватної власності на землю; державний акт на право власності на землю; державний акт на право власності на земельну ділянку. 2. Документи, які видавалися після 1 січня 2013 року: свідоцтво про право власності на нерухоме майно; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed