Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради ( правнонаступником якого є Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надмірно виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 15023,22 грн. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 11.07.2016 року [PERSON] на підставі поданої заяви про призначення житлової субсидії перебувала на обліку в департаменті праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальниї послуг. Житлова субсидія призначається відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848. Позивач зазначає, що Управлінням західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області поведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради за період з 01.01.2015 р. по 31.12.018 р. про що складено акт від 26.03.2019 року № 13-07-04/01. При проведенні ревізії виявлено, що відповідачем не повідомлено про придбання особою зі складу домогосподарства [PERSON] транспортного засобу (VOLKSWAGEN GOLF) 08.09.2017 року. Подання недостовірних даних про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, призвело до зайвого отримання житлової субсидії на загальну суму 15023,22 грн. (травень 2018 р. - березнь 2019 р.). У довідці про надання житлової субсидії внаслідок подання недостовірних даних громадянами м. Ужгород щодо здійснення купівлі понад 50 тис. грн. протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії зазначено, що відповідачем неправомірно отримано субсидії на загальну суму 15023,22 грн (в т.ч. 12340,17 грн - газ, 738,75 грн. - електроенергія, 1534,47 грн. - вода, 400,83 грн. - побутові відходи). Позивач зазначає, що 17.04.2019 року відповідачу було надіслано досудову вимогу з пропозицією повернути протягом тридцяти календарних днів з дня отримання вимоги суму зайво отриманої житлової субсидії у розмірі 15023,22 грн. на рахунок позивача, проте сума заборгованості на день подання позову є непогашеною. Оскільки, відповідач отримав житлову субсидію внаслідок подання недостовірних даних про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, і станом на день звернення до суду відповідач кошти в сумі 15023,22 грн. в добровільному порядку не повернув, позивач просить суд ухвалити рішення , яким стягнути з [PERSON] на свою користь суму надміру виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 15023,22 грн. Позиція сторін справи : В судове засідання представник позивача не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово була повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, відзив до суду не надходив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №8800027922320, №8800018719377. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Зважаючи на викладене, враховуючи тривалість розгляду справи, суд розглянув справу у відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надав, мав можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористався наданим йому процессуальним правом. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході розгляду справи проведені наступні процессуальні дії: 10 липня 2020 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за привалими загального позовного провадження з повідомленям (викликом) сторін. 10 листопада 2020 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що 11.07.2016 року [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії (а.с. 7). До заяви [PERSON] було додано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 11.07.2016 року , у графі «особи, які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку», зазначила себе - [PERSON] , [PERSON] . У розділі ІІІ декларації «Інформація про витрати на придбання майна товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» [PERSON] зазначила, що покупок не було (а.с. 8). У заяві відповідачка також зазначила, що вона повідомлена про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають, придбання майна , товарів на суму, що перевищує 50 тис. гривень) зобов`язується протягом місяця повідомити про це орган соціального захисту населення. На підставі наданих [PERSON] документів рішенням управління було призначено житлову субсидію. В подальшому нарахування субсидії здійснювалось відповідно до вимог пункту 14 Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) без звернення [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради. Згідно довідки про надання субсидії на ЖКП внаслідок подання недостовірних даних за адресою: [ADDRESS] , була надана субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг: протягом періоду з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року нараховано та перераховано субсидій в сумі 15023,22 грн. Управлінням західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради за період з 01.01.2015 р. по 31.12.018 р. про що складено акт від 26.03.2019 року № 13-07-04/01. В результаті проведеної органом соціального захисту населення перевірки виявлено, що відповідачем не повідомлено про придбання особою зі складу домогосподарства [PERSON] транспортного засобу марки (VOLKSWAGEN GOLF) 08.09.2017 року. Період призначення субсидії з 01.05.2018 по 30.04.2019. В акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради за період з 01.01.2015 р. по 31.12.018 р. зазначено, що ревізію проведено через електронну базу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Головного сервісного центру МВС України. Відповідно до даних, які містять інформаційні довідки, встановлено, що окремі громадяни, які звернулись за субсидіями в період з 01.05.2015 р. по 31.12.2018р. здійснили придбання матеріальних цінностей на суму, що перевищує 50,0 тис. гривень, внаслідок чого було зайво призначено субсидії (а.с.9-13). 18.03.2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на адресу [PERSON] , надіслано повідомлення та запропоновано повернути переплачену суму субсидії і зявитись для зясування питання по суті (а.с. 16). 17.04.2019 року [PERSON] було направлено досудову вимогу про необхідність повернення суми житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 15023. 22 грн за період травень 2018 р. - березень 2019 р. (а.с. 18-19). Як стверджує позивач, добровільно відповідачка надміру виплачені кошти за призначеними субсидіями не повернула. Як стверджує позивач, подання недостовірних даних про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, призвело до зайвого отримання житлової субсидії на загальну суму 15023,22 грн. (травень 2018 р. - березнь 2019 р.). У довідці про надання житлової субсидії внаслідок подання недостовірних даних громадянами м. Ужгород щодо здійснення купівлі понад 50 тис. грн.. протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії зазначено, що відповідачем неправомірно отримано субсидії на загальну суму 15023,22 грн (в т.ч. 12340,17 грн - газ, 738,75 грн. - електроенергія, 1534,47 грн. - вода, 400,83 грн. - побутові відходи)(а.с.14-15). Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Нормативно-правове обґрунтування : Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У даній справі предметом позову є правовідносини щодо стягнення з відповідача надміру виплачених сум житлової субсидії. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (тут і далі - Положення, яке визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: Так, пунктом 3 Положення (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використання здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Відповідно до п. 6 Положення субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у м. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендар), якщо їй нараховується плата за житлово-комунальні послуги, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію. Пунктом 13 Положення передбачено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, та неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення з зазначенням їх розміру. Відповідно до абз. 9 п. 14 Положення, після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Відповідно до абз. 15 п. 14 Положення Громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендар - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, закінчення строку реєстрації місця перебування, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів. У разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб подаються також нові заява і декларація. Відповідно до п.п. 5 п. 5 Положення субсидія не призначається, якщо: будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Згідно п.п. 14, 20 Положення субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня. Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається за вимогою органу, що призначив субсидію, або безпосередньо отримувачем, або шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії на підприємствах - виробниках/виконавцях житлово-комунальних послуг. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру виплачену суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Відповідно до п. 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 39/283/90/5, повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В свою чергу, ст. 1215 ЦК України визначає перелік безпідставно набутого майна, що не підлягає поверненню. Так, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Проаналізувавши вищенаведені норми та дослідивши обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідачкою якій призначено субсидію,не виконано зобов`язання протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про витрати особи, яка входить до складу осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку, а саме купівлю автомобіля, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень, що вплинуло на встановлення права на отримання житлової субсидії. Отже, відповідачем не повідомлено про придбання особою зі складу домогосподарства [PERSON] транспортного засобу марки (VOLKSWAGEN GOLF) 08.09.2017 року, [PERSON] який є особою, яка зареєстрована у житловому будинку, здійснив купівлю транспортного засобу на суму, яка на дату купівлі перевищувала 50 000 грн., що призвело до зайвого отримання житлової субсидії на загальну суму 15023,22 грн. (травень 2018 р. - березнь 2019 р.). Саме на особу, яка звертається за призначенням субсидії, законодавством покладено обов`язок подавати повні та достовірні відомості про осіб, які входять до складу домогосподарства, їх майновий стан та витрати, відтак, не на позивачеві лежить обов`язок збирати інформацію, необхідну для призначення субсидій. Факт придбання особою зі складу домогосподарства [PERSON] автомобіля марки (VOLKSWAGEN GOLF) 08.09.2017 року не спростований належними та допустимими доказами. Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму надміру виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, за правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн. 00 коп. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921,00 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved