Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищенаведеним позовом, вимоги якого мотивує наступним. В грудні 2021 вона дізналася, що постановою головного державного виконавця Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Івасів Я.Я. відкрито виконавче провадження ВП 67411890, постановою від 09.11.2021 накладено арешт на всі її кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках в банку, постановою від 08.11.2021 накладено арешт на майно боржника, а 25.11.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про звернення на примусове стягнення з [PERSON] грошових коштів та задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» в розмірі 33 209, 08 грн. [PERSON] вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що прийнятий з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, за відсутності доказів безспірності суми заборгованості та нарахованих відсотків, а відтак підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідачу та третій особі надіслано 01.02.2022 (а.с.15). У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, представником відповідача надано відзив на позов згідно якого проти задоволення позову заперечує та вказує, що спірний виконавчий напис вчинено з урахуванням вимог чинного законодавства. Позивач [PERSON] своїм правом подати відповідь на відзив скористалася, наголосила, що нотаріус належним чином не пересвідчився у безспірності нарахованих сум, а ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2021 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис №8513 про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» 33209, 08 грн. заборгованості (а.с.8). Як наслідок, 08.11.2021 головним державним виконавцем Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Івасів Я.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67411890 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» боргу (а.с. 7). В подальшому, постановами головного державного виконавця Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Івасів Я.Я. накладено арешт на кошти та майно боржника, а 25.11.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо виконання виконавчого напису № 8513 від19.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. (а.с. ) Відповідно до с. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником. Тому, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Аналогічно на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] , а оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. 21.01.2022 позивачем [PERSON] була подана до суду заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 24.01.2022 задоволена шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса (справа №345/253/22). Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Також, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992, 40 грн. за подання позову та 496, 20 грн. за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного, статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved