Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позов мотивувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2022 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , яка є інвалідом. Для забезпечення дитини необхідні значні кошти. Відповідач матеріально не забезпечує дитину, не цікавиться її розвитком. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дочку в розмірі 3\~000 гривень щомісячно до її повноліття. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. В заяві просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду подав заяву у якій позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2002 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2022 року розірвано. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] є інвалідом по причині психічного захворювання, що підтверджується долученою до позову медичною документацією. Інформації про розмір своїх доходів сторони суду не надали. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує вік сторін та дитини, стан здоров`я малолітньої [PERSON] , потреби дитини щодо належного утримання, відсутність інформації про рівень доходів сторін, а також визнання позову відповідачем. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, добровільного узгодження сторонами розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 20 січня 2022 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved