Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

У січні 2022 року представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу О.С.Горай № 19460 від 03.02.2021, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" заборгованість у розмірі 8617,00\~грн таким, що не підлягає виконанню (далі спірний виконавчий напис). В обґрунтування позову зазначено, що з тексту спірного виконавчого напису вбачається, що позивач мав кредитні відносини із ТОВ "ФК "ДІНЕРО". Позивача не повідомляли письмово про переуступку боргу від ТОВ "ФК "ДІНЕРО" до ТОВ\~"ФК\~"ПРОФІТ КАПІТАЛ". Жодної вимоги про погашення боргу позивач від відповідача не отримував. Приватний нотаріус не інформував позивача про отримання від відповідача заяви про вчинення виконавчого напису. Вимоги позивача не є безспірними. З дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, приватний нотаріус не пересвідчився у безспірності боргу. Наголошено, що позивач не перебував у договірних відносинах із ТОВ "ФК "ДІНЕРО" чи із відповідачем. Вказано на попередній розрахунок судових витрат у сумі 4467,60 грн за надання правничої допомоги. Позивач вже сплатив адвокатові 4400,00 грн. Ухвалою суду від 27.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін і третіх осіб; відмовлено у витребуванні доказів у приватного нотаріуса через ненадання позивачем доказів неможливості отримати відповідні документи самостійно. Ухвалою суду від 28.01.2022 вжито заходи забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Суд отримав відзив на позов ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" від 17.02.2022 із висновком про необхідність відмови у позові. Вказано, що відповідач є фінансовою установою. Для вчинення виконавчого напису у боржника повинно існувати грошове зобов`язання перед кредитором, а відповідна заборгованість має бути безспірною. Спірний виконавчий напис підтверджує право відповідача, як стягувача, на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором із ТОВ "ФК "ДІНЕРО" №\~L9900264 від 13.12.2018 на загальну суму 8617,00 грн: заборгованість за кредитом 4300,00 грн, заборгованість за відсотками 17,00 грн, заборгованість за штрафами і пенею 4300,00 грн. Право позивача на стягнення вказаних сум підтверджено Договором факторингу № 02112018-Д від 02.11.2018 згідно якого відповідач набув право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором № L9900264 від\~13.12.2018. Понесені позивачем 4400,00 грн витрат на правничу допомогу є очевидно неспівмірними зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, ціною позову, а, відтак, необґрунтованими. Не надані договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, детальний розрахунок витрат на правову допомогу. Квитанція адвоката О.В.Дворник про прийняття 4400,00 грн складена у довільній формі і не є квитанцією до прибуткового касового ордера. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд зазначає, що за змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1 ст. 83 ЦПК України). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та робить такі висновки. Спірний виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу О.С.Горай № 19460 від 03.02.2021 вказує, що позивач [PERSON] є боржником за кредитним договором № L9900264 від 13.12.2018 перед кредитором ТОВ "ФК "ДІНЕРО". На підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами № 02112018-Д від 02.11.2018 правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ФК "ДІНЕРО" за кредитним договором № L9900264 від 13.12.2018 є ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ". Строк платежу за кредитним договором № L9900264 від 13.12.2018 настав. Стягнення заборгованості проводиться за період 31.07.2019 06.01.2021. Сума заборгованості складає 8617,00 грн у тому числі: заборгованість за кредитом 4300,00 грн, заборгованість за відсотками 17,00 грн, заборгованість за штрафами і пенею 4300,00 грн. Судові не надано копію кредитного договору № L9900264 від 13.12.2018. Згідно Договору відступлення прав вимоги № 02112018-Д від 02.11.2018 та витягу з реєстру боржників № 6 від 30.11.2018, ТОВ "ФК "ДІНЕРО" передало, а ТОВ\~"ФК\~"ПРОФІТ КАПІТАЛ" прийняло належне ТОВ "ФК "ДІНЕРО" право грошової вимоги за кредитним договором № L9900264 від 13.12.2018 до позивача [PERSON] . Договір про відступлення права вимоги вчинено у письмовій формі (без нотаріального посвічення). Копії постанов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Н.В.Гречин про відкриття виконавчого провадження ВП № 65133355 від 13.04.2021, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 65133355 від 28.04.2021, посилаються, зокрема, на вказаний спірний виконавчий напис. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У частині першій статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Верховний Суд у постанові від 12.03.2020, справа № 757/24703/18-ц, зазначив, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №\~826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №\~662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)\~оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №\~826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Установлені судами обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у\~безспірному порядку, відсутній. Надана нотаріусу анкета-заява позичальника не\~посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин апеляційний суд мав задовольнити позов [PERSON] у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ст. 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Позивач у позові заперечує існування будь-яких договірних, зокрема, кредитних відносин із відповідачем або іншими кредитним установами. Відповідач не надав до суду вказаний у відзиві та у спірному виконавчому написі Кредитний договір № L9900264 від 13.12.2018, сторонами якого вказані боржник [PERSON] і кредитор ТОВ "ФК "ДІНЕРО". Суд нагадує про існуюче правило змагального процесу: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак суд робить висновок, що право на вчинення спірного виконавчого напису могло виникнути щонайменше та первинно за умови нотаріального посвідчення можливо існуючого кредитного договору № L9900264 від 13.12.2018, сторонами якого є позивач [PERSON] (як позичальник) і ТОВ "ФК "ДІНЕРО" (як позичальник або кредитор). Відповідач не надав до суду вказаний у відзиві та у спірному виконавчому написі кредитний договір № L9900264 від 13.12.2018, сторонами якого є боржник [PERSON] і кредитор ТОВ "ФК "ДІНЕРО". Доказів існування вказаного кредитного і його нотаріального посвідчення судові не надано. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10.02.2010). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у т.ч. з точки зору їх достатності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис приватного нотаріуса не відповідає закону і його вчинено безпідставно відповідач не заперечив доводів позову про право вчинити виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безспірність права вимоги а, відтак, суд визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. Підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 28.01.2022, справа № 547/55/22, провадження № 2-з/547/3/22, шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, немає. Відповідно до ст.ст. 133, 134, 137, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу надану адвокатом О.В.Дворником за договором про надання правничої допомоги № 871 від\~26.11.2020, відповідно зменшивши і відмовивши у стягненні обрахованих і сплачених адвокатові позивачем 4400,00 грн. При цьому суд зазначає, що 4400,00 грн витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи і ціною позову, непропорційним щодо складності справи, а можливо допущені адвокатом О.В.Дворником порушення щодо порядку документування отриманих від позивача [PERSON] коштів (що не доведено і не встановлено у справі) перебуває переважно у площині дотримання адвокатом фінансово-платіжної дисципліни, аніж у площині сплати позивачем коштів на користь адвоката з можливими помилками щодо порядку їх оприбуткування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 992,40\~грн судового збору із задоволеної судом позовної заяви немайнового характеру і 496,20 грн судового збору із задоволеної судом заяви про забезпечення позову, а всього 1488,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved