Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, згідно змісту якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, а саме тим, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та відповідно без фіксації його перебігу і заперечень щодо такого порядку розгляду справи від учасників справи не надходило і судом не встановлено. Відповідач не скористався своїм правом надати до суду належні та допустимі докази, які б спростовували доводи позивача, відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовної заяви не висловив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Постанови Житомирського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року відповідач сплачував на користь позивача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. 9 серпня 2019 року між Київським університетом культури та позивачем був укладений договір про підготовку фахівця з вищою освітою № 33272. Згідно підпункту "в" пункту 4.1. вище згаданого договору вартість освітньої послуги на момент укладання договору за один семестр навчання становить 15 775 грн. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи, а також норми процесуального та матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Позивач звертаючись до суду із даним позовом просить стягнути з відповідача додаткові витрати пов`язані з навчанням сина із визначенням конкретної її суми. Позовні вимоги сформульовані саме таким чином, що позивач просить стягнути певну суму грошових коштів, як половину вартості навчання, повну вартість якого позивач вже сплатила. При цьому, позивач посилається на правові підстави на норми матеріального закону, якими врегульовані аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тобто періодичні платежі. Таким чином, проаналізував фактичні обставини справи, норми процесуального та матеріального закону, суд вважає, що підстав для стягнення половини витрат за навчання дитини, яка продовжує навчання, не має, оскільки такі потреби дитини не охоплюються вимогами ст. 185 СК України. Інших вимог не заявлено і суд позбавлений можливості виходити за їх межі. Вимогами матеріального закону, якими врегульовано відносини щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання (глава 16 СК України), не передбачено можливості стягувати половину суми аліментів за фактично надані освітні послуги, що сплачені одним з батьків. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed