Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , якій належить право на земельну частку (пай), що знаходиться у власності колишнього КСП «Волинь» у с. Луків, а [PERSON] є спадкоємцем. Маючи намір оформити спадщину, позивач звернулася з цього приводу до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу, однак у прийнятті заяви їй відмовлено через пропуск встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказує, що не вчиняла жодних дій, які свідчили б про прийняття спадщини у встановлений строк через неправильне роз`яснення посадовими особами органу місцевого самоврядування порядку спадкування. Також обставинами пропущення такого зазначає: відсутність грошових коштів для подачі заяви про прийняття спадщини, відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку пай, який знайдено лише в травні 2021 року та помилку в свідоцтві про народження, яка виявлена при огляді нотаріусом документів, а отримати повторне свідоцтво вдалося лише 3 грудня 2021 року. Вважає такі обставини пропущення строку поважними та просить визначити їй місячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У справі міститься заява позивача [PERSON] про проведення судового засідання за її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. Від імені міського голови до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК). Нормою частин 1, 3 ст. 1268 ЦК визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частини 1, 2 ст. 1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Судом із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , тому останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 14 листопада 2005 року. 12 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає 16 років, що додатково підтверджується довідкою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С.П. від 16 грудня 2021 року № 310/01-16. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . За змістом довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 листопада 2021 року № 451 заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Луківської сільської ради не посвідчувався. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала у с. Крижівка Рожищенського району Волинської області одна. З копії паспорта громадянина України [NUMBER] слідує, що зареєстроване місце проживання [PERSON] з 20 березня 2000 року у с. Грузятин Маневицького району Волинської області. У інформаційній довідці зі Спадкового реєстру від 16 грудня 2021 року № 67090467 значиться про те, що інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Отже, правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказала на неправильне роз`яснення їй порядку спадкування, відсутність коштів для подачі заяви про прийняття спадщини, відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) та його знайдення лише в травні 2021 року, а також помилку в її свідоцтві про народження та отримання повторного лише 3 грудня 2021 року. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, зазначені позивачем причини пропуску строку, встановленого ст. 1270 ЦК, для подання заяви про прийняття спадщини, а саме: неправильне роз`яснення посадовими особами порядку прийняття спадщини, відсутність коштів, відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай), у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК, не є тими поважними причинами, що свідчили б про непереборні та істотні труднощі для подання нею такої заяви в шестимісячний строк і не підтверджені будь-якими доказами. Крім цього, така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як помилка у свідоцтві про народження [PERSON] та отримання повторного свідоцтва лише 21 грудня 2021 року не свідчить про неможливість позивача звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку. За змістом позовної заяви слідує, що така обставина була встановлена під час звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадщини у 2021 році, а тому ці посилання позивача суд визнає безпідставними, а причину пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини такою, що непов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, суд не віднайшов підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: dismissed