Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

16 лютого 2022 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, яка доглядає дитину до трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, однак рішенням суду від 18.08.2022р. шлюб між сторонами розірвано. Повідомляє, що під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після фактичного припинення спільного проживання та ведення спільного господарства із відповідачем, перебуває на її утриманні, оскільки [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на сім`ю та утримання дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає із нею та перебуває на її утриманні, оскільки має стабільний офіційний дохід та у нього відсутні інші утриманці. Окрім того, вказує, що також потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише державну допомогу в розмірі 860,00 грн. З огляду на наведене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2022р. і до повноліття дитини, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.02.2022р. і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Ухвалою суду від 02.03.2022р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк сторонам по справі для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 29 березня 2022р. о 10 год. 00 хв. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання (а.с. 23, 25), в таке не з`явилися. При цьому, позивач [PERSON] подала заяву від 09.03.2022р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 26), а відповідач [PERSON] - заяву від 04.03.2022р. про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.24). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що [INFO] в сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.05.2020р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с. 8). На даний час позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із донькою [PERSON] та братом [PERSON] , що підтверджується довідками про склад сім`ї № 406 від 14.02.2022р. та про реєстрацію місця проживання особи № 5720 від 24.12.2019р., виданими Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради та листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької ради № 414 від 01.03.2022р. (а.с. 5, 10, 17). При цьому, відповідач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою - [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Ново дністровським МС УДМС України в Чернівецькій області, та листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької ради № 413 від 01.03.2022р. (а.с. 7, 19). Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, [PERSON] після фактичного припинення спільного проживання та ведення спільного господарства із [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на утримання сім`ї та дитини. [PERSON] вказує також, що дитина перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Новодністровської міської ради № 41 від 14.02.2022р. (а.с. 11), та вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини як для належного утримання доньки, так і для свого утримання, однак останній фінансової допомоги добровільно надавати не бажає. За даними Новодністровського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) № 218/23.4-36 від 15.02.2022р. станом на 14.02.2022р. виконавчих документів щодо стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 9). Інших відомостей щодо наявних утриманців відповідачем суду не надано. Як вбачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.02.2022р. [PERSON] за період з квітня по вересень 2021р. отримувала від УПСЗН Новодністровської міської ради соціальні виплати з відповідних бюджетів в розмірі 860,00 грн. щомісячно (а.с.12). Відомості про наявність у позивача інших доходів відсутні. Натомість як вбачається із відповіді на запит від 16.03.2022р. № 2413-2022-0000168 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2021р. по 1 квартал 2022р. інформація про наявність офіційних доходів у [PERSON] відсутня (а.с. 28-29). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оскільки обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, беручи до уваги визнання ним позову в цій частині, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, зважаючи на матеріальне становище сторін, а також те, що вибір способу стягнення аліментів належить виключно позивачу, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 лютого 2022р. і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позивач, як мати доньки [PERSON] , [INFO] , що проживає із нею, має право на утримання від чоловіка, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку, беручи до уваги визнання ним позову в цій частині, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, зважаючи на розмір доходів сторін, відсутність матеріальної допомоги на утримання позивача від інших осіб, враховуючи стан здоров`я, сімейне становище сторін, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 84 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то такий підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. При визначенні розміру судового збору суд враховує, що позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру: про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, яка доглядає дитину до трьох років, які відповідач визнав, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з останнього слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. (496, 20 грн. + 496, 20 грн.) в дохід держави, а в іншій частині судовий збір покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 80, 84, 141, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved