Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021255330000506 від 03.04.2021 року внесені матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Позивач вказує, що вказане досудове розслідування було заведено на підставі його заяви про те, що громадянин [PERSON] , перебуваючи у його домоволодінні таємно викрав грошові кошти в сумі 10000,00 грн., та куртку вартістю 3000,00 грн. Відповідно до поданої заяви, його [PERSON] , визнано потерпілим. [PERSON] , вказує, що вказане досудове розслідування затягується, навмисно не проводяться необхідні слідчі дії. Для протидії вказаним обставин він неодноразово звертався зі скаргами та зверненнями, проте ніяких мір реагування відповідними органами не було прийнято. Зазначає, що він переніс душевні страждання, які зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та незаконним затягуванням процесу розслідування, що призвело до завдання йому моральної шкоди, яку він оцінює в 50000,00 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 24.01.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду. 17.02.2022 року представником Головним управлінням Національної поліції у Черкаській області подано відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі з огляду на те, що позивачем не доведено наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки та причинний зв`язок між поведінкою та заподіяною шкодою. Працівники поліції діяли та діють в межах наданих ним повноважень та відповідно до вимог законів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.04.2021 року сектором дізнання Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021255330000506 внесені матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. В ході проведення розслідування даного кримінального провадження [PERSON] неодноразово подавав письмові клопотання: про допит свідків, про наслідки здійснення досудового розслідування, про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, які, за його словами були проігноровані. Крім того, 05.07.2021 року позивач звертався зі скаргою на бездіяльність дізнавача ЧРУ ГУНП в Черкаській області, щодо нерозгляду його клопотань. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 08.07.2021 року скаргу [PERSON] , задоволено частково та зобов`язано останнього розглянути клоптання заявника. Крім того, 26.08.2021 року [PERSON] вертався зі скаргою на бездіяльність дізнавача ЧРУ ГУНП в Черкаській області, щодо неознайомлення його з матеріалами досудового розслідування. Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 10.09.2021 року скаргу [PERSON] , на бездіяльність дізнавача у кримінальному провадженні №12021255330000506 від 03.04.2021 року, його скаргу задоволено частково та зобов`язано останнього ознайомитися з матеріалами справи. Відповідно до листа Черкаської окружної прокуратури від 18.05.2021 року №159-717-21, дізнавачем СД Черкаського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області Петренком А.В. у кримінальному провадженні №12021255330000506 від 03.04.2021 року винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174цьогоКодексу). У статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що посадові особи органів поліції свідомо допустили та допускають затягування процесу досудового розслідування, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих зав`язків. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, зловживання ними їх службовим становищем, не довів яким чином, в якому обсязі було завдано вказаними діями моральної шкоди, позивач вказує, що у зв`язку із вказаними обставинами, в нього загострилися хвороби та він неодноразово перебував на лікуванні, на яке ним було витрачено великі кошти, проте підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed