Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона та її неповнолітня донька [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2020. Відповідач [PERSON] є зареєстрованою за даною адресою, проте не проживає у зазначеному житловому приміщенні. За таких обставин, позивач просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Третьою особою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії"). Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. від 08.05.2020 та зареєстрованого в реєстрі за №2260 позивач [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.10, 11-16). В зазначеному житловому приміщенні зареєстрованою є також відповідач [PERSON] , яка в житловому приміщенні не мешкає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, оплату комунальних послуг не здійснює, обрала собі інше місце проживання. Дані обставини також визнані відповідачем [PERSON] . Так, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року доручено компетентному суду держави Російська Федерація вручити копію позову відповідачу [PERSON] та допитати її з приводу заявленого позову. На виконання вищезазначеної ухвали суду 11.01.2022 надійшов протокол судового засідання Козельського районного суду Калужської області від 14 вересня 2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] позов визнала в повному обсязі, пояснила, що була зареєстрована в спірній квартирі, проте виїхала добровільно, не заперечувала проти зняття її з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст.\~156\~ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Таким чином права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника. У відповідності до Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме слід визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , що є підставою зняття з реєстрації [PERSON] . Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, враховуючи клопотання позивача залишити судові витрати за нею, суд вважає, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved