Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 26 грудня2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісно господарство не ведуть. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки та вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 26 грудня 2008 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №62. Сторони припинили фактичні шлюбні відносини, сумісно господарство не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Частина 1 ст.3 СК України проголошує, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з вимогамист.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Нормами ст.51Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зіст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved