Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог В грудні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2011 року. За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 26 листопада 2018 року шлюб був розірваний. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 09 лютого 2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. Зазначила, що у період перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даний автомобіль був оформлений на відповідача. Після розірвання шлюбу вони не в змозі дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а саме автомобіля, яким користується [PERSON] , на її усні пропозиції провести грошову компенсацію не реагує. Згідно звіту про оцінку майна, вартість спірного автомобіля складає 142280,00 грн. Просить суд поділити майно, набуте за час перебування у шлюбі, виділивши відповідачу автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 142280,00 грн., а їй провести грошову компенсацію в розмірі 71140, 00 грн., шляхом стягнення з відповідача на її користь. Стягнути з відповідача судові витрати. Рух справи Ухвалою судді Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 24 січня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 23 лютого 2022 року клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи залишено без задоволення. Аргументи учасників справи Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні відмовити. Крім того вказав, що позов поданий із пропуском строку позовної давності. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2001 року, який рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 26 листопада 2018 року був розірваний (а.с.12-13). Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09 липня 2016 року [PERSON] придбав автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] (а.с.14-15). Як вбачається зі звіту про визначення середньої ринкової ціни транспортного засобу марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] від 29 жовтня 2020 року, середня ринкова ціна даного транспортного засобу на дату оцінки становить 142280, 00 грн. (а.с.18-28). Згідно акту прийому-передачі звіту від 28 жовтня 2020 року, вартість робіт з незалежної оцінки становить 1000,00 грн. (а.с.29). Відповідно до інформаційної довідки РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 15 лютого 2022 року автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] був зареєстрований на [PERSON] 19 вересня 2018 року даний автомобіль був перереєстрований на іншу особу (а.с.57). Позиція суду Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6- 486цс16 виклав правовий висновок, відповідно до якого, якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження такого майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясувати джерело і час його придбання. Як встановлено судом, автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] був придбаний під час шлюбу, тобто є спільним майном подружжя. З інформаційної довідки РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 15 лютого 2022 року вбачається, що автомобіль марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] 09 лютого 2016 року був зареєстрований на [PERSON] 19 вересня 2018 року даний автомобіль був перереєстрований на іншу особу. Оскільки вказаний транспортний засіб вибув з володіння [PERSON] , то суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про виділ відповідачу автомобіля марки Nissan Primastar, д.н.з. [NUMBER] слід відмовити. Враховуючи, що [PERSON] розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивачки [PERSON] , то остання має право на грошову компенсацію Ѕ вартості спірного транспортного засобу. Відповідач не надав суду доказів того, за якою ціною автомобіль було реалізовано. Позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог надала звіт про визначення середньої ринкової ціни спірного транспортного засобу. Даний звіт містить докладний опис проведеного дослідження, належно вмотивований та науково обґрунтований, виконаний кваліфікованим експертом та у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фонду держмайна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Виходячи з даних вимог закону, а також середньої ринкової вартості спірного транспортного засобу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації в розмірі Ѕ вартості спільного майна подружжя, а саме в розмірі 71140,00 грн. (142280,00 грн. : 2 = 71140,00 грн.), задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Щодо позовної давності. Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109,110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України). Строк позовної давності обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору між ними. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 203/304/17 (провадження № 61-5400св19). Виходячи з даних вимог закону та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачкою не пропущений строк звернення до суду із даним позовом, оскільки на час звернення до суду їй було відомо, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні саме відповідача, про те, що автомобіль перереєстрований на іншу особу їй не було відомо. Розподіл судових витрат Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до судового вирішення спору. Відповідно до ч.1 та ч.3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви, позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.1). Згідно акту прийому-передачі звіту від 28 жовтня 2020 року, вартість робіт з незалежної оцінки становить 1000,00 грн. (а.с.29). Виходячи з вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки витрат по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрат за проведення експертизи в розмірі 1000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial