Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Києво-Святошинський районного суду Київської області з позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 30 155,43 грн. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №131141418 від 11.03.2020, відповідно до якого страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». У відповідності до умов вищевказаного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.06.2020 близько 03 годин 00 хвилин, в м. Вишневе по вул. Першотравнева, 7, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] , автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] , "Fiat Doblo" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням, та "Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та "Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що підтверджується постановами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2020 по справі №369/11506/20 та по справі №369/8025/20. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року по справі №369/11506/20 від 28.06.2020 близько 3 години 00 хвилин в м. Вишневе по вул. Першотравневій,7, відповідач-1, керував автомобілем «Iveco Daily», д.н.з. « [NUMBER] », не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з.« [NUMBER] », "Fiat Doblo" д.н.з. « [NUMBER] », "Nissan" д.н.з. « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння ДТП відповідач-1 самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2020 по справі №369/11506/20 відповідача-1 порушив вимоги пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 02.07.2020 року до ПрАТ СК «ВУСО» звернулась потерпіла особа від вищезазначеної ДТП [PERSON] та 21.07.2020 року потерпіла особа [PERSON] із заявами про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» 24.02.2020 було здійснено огляд пошкоджених автомобілів та складено акти огляду транспортного засобу від 02.07.2020 року та 21.07.2020 року. Факт ДТП 29.06.2020 року визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховими актами №2038049-1 від 11.09.2020 року та №2038060-1 від 11.09.2020 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №131141418 від 11.03.2020 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілих осіб у розмірі 30 155,43 грн., що підтверджується платіжними дорученнями про оплату страхового відшкодування № 25429 від 11.09.2020 року та №25428 від 11.09.2020. Згідно страхового акту №2038049-1 від 11.09.2020 року, сума страхового відшкодування в розмірі 17 926,29 грн. перерахована на рахунок потерпілого - [PERSON] , та згідно страхового акту №2038060-1 від 11.09.2020 року, сума страхового відшкодування в розмірі 12 229,14 грн. перерахована на рахунок потерпілого - [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 30 155,43 грн. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 11.09.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. У свою чергу Страхувальником транспортного засобу як водія транспортного засобу «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » є [PERSON] , згідно діючого полісу №1311411418 від 11.03.2020 року укладеного з ПрАТ "СК "ВУСО". Відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну Відповідачем-1 внаслідок ДТП 29.06.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 30 155,43 грн. 16.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір № 16.11.2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №9131141418 від 11.03.2020. Враховуючи вищевикладене просили позов задовольнити та стягнути з відповідачів збитки в порядку регресу в розмірі 30155 грн. 43 коп. Ухвалою від 06.04.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлено сторони. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №131141418 від 11.03.2020, відповідно до якого страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Строк дії Договору з 00:00 12.03.2020 року по 01.03.2021 включно. 28.06.2020 близько 3 години 00 хвилин в м. Вишневому по вул. Першотравневій,7, відповідач-1, керував автомобілем «Iveco Daily», д.н.з. « [NUMBER] », не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», д..н.з. « [NUMBER] », "Fiat Doblo" д.н.з. « [NUMBER] », "Nissan" д.н.з. « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння ДТП відповідач-1 самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року по справі №369/11506/20. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2020 по справі №369/8025/20 відповідач-1 порушив вимоги пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного засобу «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було застрахована в ПрАТ СК "ВУСО" та забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземного транспорту №131141418 від 11.03.2020. Відповідно до даних з Відповіді від НПУ: 28.06.2020 близько 03:00 год., в м. Вишневе по вул. Першотравнева, 7, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Iveco Daily», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] , власник, страхувальник - [PERSON] , автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - власник [PERSON] , "Fiat Doblo" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » , та "Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] . Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №131141418 від 11.03.2020, згідно умов якого ПрАТ «СК ВУСО» зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником транспортним засобам "Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - власник [PERSON] . Згідно з даними, які містяться у акті (протоколі) огляду ТЗ заява на виплату від 07.07.2020 р., складеного оцінювачем ПрАТ «СК ВУСО», проведено огляд автомобілю "Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, ремонтної калькуляції №2038060 від 09.09.2020, та згідно страхового акту №2038060-1 за договором страхування наземного транспорту №131141418 від 11.03.2020 року, складеного ПрАТ «СК ВУСО» 11.09.2020 р., власнику транспортного засобу Nissan" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » підлягає виплата страхового відшкодування в розмірі 12 229,14 грн. Відповідно платіжного доручення №25428 від 11.09.2020 року ПрАТ «СК ВУСО» на рахунок [PERSON] в рахунок виплати страхового відшкодування згідно страхового акту №2038060-1, складеного за договором страхування наземного транспорту №131141418 від 11.03.2020 року, сплачено страхове відшкодування в розмірі 12 229,14 грн. Згідно з даними, які містяться у акті (протоколі) огляду ТЗ заява на виплату від 21.07.2020 р., складеного оцінювачем ПрАТ «СК ВУСО», проведено огляд автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, складного [PERSON] , ремонтної калькуляції №2038049 від 23.07.2020, та згідно страхового акту №2038049-1 за договором страхування наземного транспорту №131141418 від 11.03.2020 року, складеного ПрАТ «СК ВУСО» 11.09.2020 р., власнику транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » підлягає виплата страхового відшкодування в розмірі 17 926,29 грн. Відповідно платіжного доручення №25429 від 11.09.2020 року ПрАТ «СК ВУСО» на рахунок [PERSON] в рахунок виплати страхового відшкодування згідно страхового акту №2038049-1, складеного за договором страхування наземного транспорту №131141418 від 11.03.2020 року, сплачено страхове відшкодування в розмірі 17 926,29 грн. 16.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір № 16.11.2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №9131141418 від 11.03.2020 року. Доказів щодо визнання недійсним договору №16.11.2020 про відступлення права вимоги 16 листопада 2020 року суду не надано. 27.11.2021 позивачем було направлено вимогу до відповідачів щодо повернення коштів, однак, жодної відповіді позивач не отримав. Ст. 1 Закону України «Про страхування передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Згідно п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 МТСБУ) заяву по страхове відшкодування. Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі вище викладеного, суд приходить до переконання про необхідність стягнення солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки у порядку регресу у розмірі 30 155 грн. 43 коп. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до договору № 07 про надання правової (правничої) допомоги від 08.09.2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Адвокатус» в особі Голови Адвоката Самойленка П.М., та ФОП " [PERSON] " як клієнтом, остання доручила, а адвокат прийняв на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Правова допомога полягає в представництві та захисті інтересів клієнта у всіх установах та в судах всіх інстанцій України (а.с.55). Умовами додаткової угоди № 2 від 26 січня 2021 року акт приймання передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08.09.2020 року, передбачено, що за надання правової допомоги клієнту у спорі про стягнення з [PERSON] на користь ФОП " [PERSON] " збитків в порядку регресу за договором добровільного страхування наземного транспорту № 131141418 від 11.03.2020р., клієнт оплачує адвокату вартість його послуг за 1 годину роботи - в розмірі прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на місяць відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», що становить 2197,00 грн. за наступні надані ним послуги, а саме: - вивчення матеріалів страхової (регресної) справи, формування правової позиції 3 години з розрахунку 2197,00 грн. х 40%= 2636,40 грн.; - підготовку та відправлення адвокатських запитів до поліції та суду про отримання адмін. Матеріалів по ДТП- 1 год., 2197,00 грн. х 40% = 878,80 грн.; -підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] до Дзержинського районного суду м. Харкова 2 год., 2197,00 грн. х 40% = 1757,60 грн.; -підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду - 0,5 год., 2197,00 грн. х 40% = 439,40 грн.; - підготовка заяв в межах провадження у справі в суді 0,5 год., 2197,00 грн. х 40%= 439,40 грн.; - представництво інтересів позивача у Києво-Святошинському районному суді Київської області - 2 год. Х 2 197=4 394,00 грн. З вищезазначеної додаткової угоди № 12 від 26 січня 2021 року вбачається, що адвокатом надано клієнту правову допомогу на загальну суму 11 863,80 грн. Коригування вартості наданих адвокатом послуг за договором визначається на підставі підписаних додаткових угод (п.п.4.1.1.2. п.4.1. розділу 4 договору № 07 про надання правової (правничої) допомоги від 08.09.2020 року). Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 863,80 грн. Розв`язуючи питання розподілу судового збору між сторонами суд виходить з вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України,за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню також понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі - 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved