Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , де зареєстрованим також значиться відповідач. При цьому, відповідач не проживає за вказаною адресою з 2017 року, оскільки вирішив проживати в іншому місті та продав належні йому об`єкти нерухомості. В той же час з реєстрації не знявся та не бажає. Відповідач комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження позивачем своїм майном. Ухвалою суду\~від 09\~грудня 2021\~року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання залишено без руху. 21 грудня 2021 року від [PERSON] надійшла заява до суду про усунення недоліків. 28 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В даній справі відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі\~ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 4 від 01.07.2009 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 11). Вищезазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору про поділ спільного майна колишнього подружжя (а.с. 7, 45-46). Водночас, відповідно до технічного паспорту від 01.09.2010 року зареєстрованими у житловому приміщенні/будинку за адресою [ADDRESS] , вказано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Разом з тим, оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо його зареєстрованого місця проживання (перебування). 08.12.2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] фактично не проживає, не сплачує комунальні послуги, фактично проживає за іншою адресою. Зазначені обставини, не заперечуються стороною та підтверджуються дослідженими судом доказами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в квартирі не проживає. За комунальні послуги та інші витрати по експлуатації квартири не сплачуються кошти. Тягар утримання квартири лежить на позивачеві. Вказане також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.11.2021 року за підписом [PERSON] та [PERSON] та копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 17-32). У зв`язку з реєстрацією на спірній житловій площі відповідача, який не має ніякого відношення до даної квартири, окрім реєстрації, позивач змушений сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги за відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що відповідач на теперішній час в [ADDRESS] не проживає понад один рік, вселитися в квартиру не намагався, в чому ніхто й не перешкоджав, не має на даній житловій площі особистих речей, суд доходить висновку, що відповідач внаслідок відсутності понад встановлені строки в даному будинку втратив право користування цією квартирою. За таких обставин, враховуючи те, що реєстрація [PERSON] створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою, ці перешкоди мають бути усунуті, а тому суд задовольняє вимоги позивача повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved