Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки площею 2,5945 га та 0,7656 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3601 га на території Дідилівської сільської ради Кам`янко-Бузького району Львівської області, на підставі Державного акту на право власності серії ЛВ №085636 виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 26.06.2003 р. №316, кадастрові номери 4622182300:08:000:0236 та 4622182300:08:000:0246. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує, викладені вимоги підтримує. Представник Дідилівської сільської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла бабуся позивача, спадкодавець [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку, в якому спадкодавець проживала до дня смерті, та земельної ділянки площею 3,3601 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , 23.07.2004 року склала заповіт, яким розпорядилася про перехід позивачу належної їй на праві приватної власності земельних ділянок. Разом із спадкодавцем у належному їй житловому будинку [ADDRESS] до дня її смерті проживав відповідач, який фактично прийняв спадщину на майно, яке не охоплювалося змістом заповіту, як спадкоємець за законом на загальних підставах. [PERSON] , на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, а відтак вважається таким, що вступив у спадщину в цілому. А та обставина, що у шестимісячний строк він не відмовився від обов`язкової частки спадщини в мою користь, як ми з ним і планувати, є додатковою перешкодою на вступ у спадщину у безспірному порядку, оскільки відмовитися від спадщини особа може лише протягом шести місяців і також від усієї спадщини, а не частини, і така можливість нами втрачена. Отже, позивач не може реалізувати своє право на спадщину у безспірному (нотаріальному) порядку та змушений звертатися до суду про захист свого невизнаного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до п. г ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2ст.1220 ЦК України). Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої [PERSON] , але оформити своє право на земельну ділянку не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved