Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславська-Стратой Вікторія Олександрівна про визнання договорів дарування недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з часу свого народження він постійно проживав у будинку [ADDRESS] , разом зі своєю мамою - [PERSON] , а також в різні періоди з ними проживали його брати та племінник. При житті мама неодноразово наголошувала, що після її смерті їхній будинок повинен бути поділений між трьома братами у будь-якому вигляді і що першочергово там повинні проживати хтось із братів, а не внуки, невістки, чи інші родичі. Зазначає, що у 2018 році йому стало відомо, що мама позичила у [PERSON] 3000 доларів США на власні потреби, взамін на гроші [PERSON] просив у мами передати йому будь-яке майно у якості застави, а після повернення боргу він вказав, що поверне майно в безумовну власність мами. Чим закінчилась ця угода в подальшому йому не було відомо, оскільки він не вникав достеменно у мамині справи, а вона сама не розповідала. [INFO] його мати - [PERSON] померла. Вважаючи, що після смерті матері відкрилась спадщина на майно, включаючи будинок, вони з братом - [PERSON] (син від першого шлюбу) звернулись до нотаріуса для заведення спадкової справи, однак в ході підготовки необхідних документів йому стало відомо, що 19 листопада 2018 року мама подарувала [PERSON] житловий будинок та дві земельні ділянки, про що було оформлено відповідні договори. Зокрема, договір дарування від 19.11.2018 року, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; договір дарування від 19.11.2018 року, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0770 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7321087900:01:005:0531, що розташована в с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області; договір дарування від 19.11.2018 року, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1393 га, для ведення особистого селянського господарства 7321087900:01:005:0532, що розташована в с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області. Вважає, що укладені договори не відповідали внутрішній волі [PERSON] щодо правової природи й змісту правочину . Укладаючи зазначені договори дарування, [PERSON] мала на меті укладення договору застави, або тотожного йому, оскільки після повернення грошей [PERSON] мала на меті повернути заставне майно собі. [PERSON] на час укладення вказаних договорів була пенсіонером за віком, свого часу отримала неповну середню освіту, впродовж багатьох років страждала на ряд захворювань, які у своїй сукупності не давали їй можливості у повній мірі, своєчасно та повно усвідомлювати вчинювані нею окремі дії. Її свідомість була розсіяною, пам`ять короткостроковою, уважність слабка. Оспорювані договори порушували права [PERSON] , оскільки вона в силу похилого віку і стану здоров`я, укладаючи договори, мала на меті передачу на користь відповідача будинку, який був її єдиним житлом та земельних ділянки лише, як застави за отримані в борг гроші і якщо б не помилка у правовій природі правочину та його правових наслідках, то спірні договори дарування не було б укладено. При цьому, після підписання спірних договорів, фактично [PERSON] будинок [PERSON] не передавала, від особистих речей не звільняла та залишилася там проживати. В свою чергу [PERSON] з часу оформлення договорів у вказаному будинку не проживав, речі не завозив, дій до виселення [PERSON] не вживав, земельні ділянки не обробляв. Таким чином, звернення до суду з цим позовом зумовлене тим, що в даний час повинно бути вирішено питання щодо розподілу сапдкового майна, до складу якого повинно входити і майно, яке є предметом оспорюваних договрів. Тобто, він маю намір ставити питання у нотаріуса про поділ спадкового майна між ним, відповідачем - [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного, просить суд визнати договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , реєстровий номер 524, укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2018 року недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності (№ запису 145905221) на вказаний об`єкт нерухомості; визнати договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:005:0531, яка розташована в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області, реєстровий номер договору 527, укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2018 року недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності (№ запису 145924062) на вказаний об`єкт нерухомості; визнати договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:005:0532, яка розташована в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області, реєстровий номер договору 530, укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2018 року недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності (№ запису 145933868) на вказаний об`єкт нерухомості. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовільнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Представник Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак від представника сільської ради надійшла заява, згідно якої Чагорська сільська рада позовні вимоги не визнає, просить суд розглянути справу у відсутність представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи провести у її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав на те, що він є рідним братом позивача та відповідача і перебуває з ними у нормальних відносинах. Пояснив, що на час укладення спірних договорів дарування він з позивачем перебували за кордоном. Коли приїхали, мама їм повідомила, що вона зробила помилку, а саме подарувала будинок і земельні ділянки відповідачу. При цьому вона пояснила, що позичила у відповідача гроші, а останній хотів заставу. Проте замість договору застави, вона уклала договір дарування. Після повернення грошей, відповідач мав переписати назад на маму нерухоме майно проте цього не зробив. Вказав на те, що при житті мама хотіла, щоб після її смерті спірне нерухоме майно було розподілене між братами, при цьому вказав що на частку у спадщині він не претендує. Крім цього свідок вказав, що з мамою до її смерті постійно жив позивач, відповідач коло мами не жив, а живе десь у Франківську. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона являється двоюрідною сестрою сторін по справі, вона була у дуже добрих відносинах з померлою тіткою [PERSON] та їй відомі обставини спірних правовідносин. Зі слів померлої [PERSON] дізналась, що остання позичила гроші у [PERSON] , який за це захотів заставу. Померла [PERSON] дуже сильно переживала, у зв`язку з тим, що вона помилково замість застави уклала договір дарування з [PERSON] . При цьому вона їй казала, що коли поверне гроші, то відповідно [PERSON] перепише назад на неї нерухоме майно. Після того як позивач приїхав з за кордону, вона просила [PERSON] , щоб він до неї приїхав, вона б віддала йому гроші, а він переписав би на неї над майно. Проте після того як вона поговорила з [PERSON] , коли він до неї приїхав, вона була дуже засмучена, оскільки він так і не переписав на неї майно, вона захворіла, попала в лікарню де і померла. Свідок стверджувала, що [PERSON] не мала наміру комусь дарувати будинок і земельні ділянки, а навпаки хотіла, щоб після її смерті, спадщину отримали всі троє її синів, і кожен мав свою частку, про що вона їй говорила. Також свідок вказала, що з [PERSON] постійно проживав позивач [PERSON] , який доглядав за нею, відповідач [PERSON] з мамою не проживав. Після укладання договорів, [PERSON] продовжувала проживати у своєму будинку до самої смерті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , реєстровий номер 524. Крім цього, 19.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:005:0531, яка розташована в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області, реєстровий номер договору 527. Також судом встановлено, що 19.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:005:0532, яка розташована в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області, реєстровий номер договору 530. [PERSON] , померла [INFO] в віці 70 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 листопада 2021 року. З витягу про реєстрації в спадковому реєстрі №68298357 від 28.01.2022 року вбачається, що приватним нотаріусом Кінащук Н.М. відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] . З довідки виданої виконавчим комітетом Чагорської сільської ради від 24.01.2022 року №122 вбачається, що [PERSON] постійно проживала за місцем реєстрації в [ADDRESS] по 29.10.2021 року, тобто по день смерті. На день смерті останньої в одному будинку разом з неї були зареєстровані та проживали її син [PERSON] та онук [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивачки, її стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивачки спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачкою проживання в спірному житловому будинку після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачкою фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивачки, її стан здоров`я та потребу у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивачки спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачкою проживати в спірному житловому будинку після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №715/856/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачка на час укладення угод мала повних 67 роки. З пояснень свідків, які допитані в судовому засіданні, встановлено, що померла [PERSON] не мала наміру дарувати своє нерухоме майно, а бажала, щоб після її смерті майно успадкували її троє синів. Крім цього, судом встановлено, що після укладення угод [PERSON] продовжувала проживати у подарованому житловому будинку, який був її єдиним житлом. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з померлою [PERSON] до моменту її смерті постійно проживав її син - позивач по справі [PERSON] , який відповідно за нею доглядав, а тому з огляду на покази свідків, ці обставини свідчать про те, що [PERSON] не мала на меті дарувати своє нерухоме майно саме відповідачу, а мала певні сподівання, що після її смерті нерухоме майно буде успадкована між всіма синами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договорів дарування волевиявлення [PERSON] не було спрямоване на добровільне та безоплатне відчуження належного їй нерухомого майна на користь обдарованого [PERSON] . Встановлені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання недійсним спірних договорів дарування в порядку статті 229 ЦК України, оскільки порушене право, відповідно до вимог ст.16 ЦК України, може бути відновлене судом шляхом визнання угоди недійсною лише з однієї, з передбачених законом підстав. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем сплачено 992,40 грн. судового збору. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved