Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що вона має дитину від відповідача - [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження дитини запис про батька було зроблено з її слів. Також вказала, що відповідач знає, що є батьком дитини та він не заперечує цей факт, але відмовляється добровільно подати заяву про реєстрацію його як батька дитини та не надає добровільну допомогу сину, а тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. При винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається із свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 13.10.2015 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після одруження позивач отримала прізвище [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 15.07.2015 року. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини було зроблено зі слів позивача. У відповідності до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено цим Кодексом, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав чи інтересів інших осіб. Як вбачається із наданого висновку аналізу батьківства від 23.03.2016 року, [PERSON] не виключений як біологічний батько [PERSON] , з імовірністю підтвердження 99,99%. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Як зазначено в ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 908 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved