Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, яку вона уточнила 26 січня 2022 року та остаточно просила визнати за [PERSON] право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.05.1987 року. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] та фактично став єдиним власником спірної квартири, проте не оформив за життя право власності на частку своєї померлої матері належним чином за собою. [INFO] помер і [PERSON] . Після врегулювання питання щодо правильності написання прізвища померлого [PERSON] та померлої [PERSON] , позивач - [PERSON] в якості представника на підставі довіреності від імені [PERSON] звернулася з заявою до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON] . [PERSON] є сином позивача та [PERSON] . Однак, Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою у Дніпропетровській області було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2017 року, оскільки [PERSON] в шестимісячний строк з дати смерті спадкодавця - [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини. Крім того, не було підтверджено факт спільного проживання зі спадкодавцем - [PERSON] , оскільки не було надано документів про реєстрацію [PERSON] за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті. Не оформивши спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. При цьому, [PERSON] проживав разом з батьком у спірній квартирі з квітня 2007 року до дати смерті, в тому числі і на дату смерті батька [INFO] . Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , проте не оформив за життя право власності на квартиру належним чином за собою. Після смерті сина позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2019 року. Зважаючи на те, що син позивача - [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , позивач має право на спадщину, яка відкрилася після смерті її сина. Тим більше, що з заявою про прийняття спадщини вона звернулася з дотриманням встановленого законодавством шестимісячного строку. Позивач є спадкоємцем та універсальним правонаступником як [PERSON] , так і [PERSON] . Враховуючи, що інші спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, то відповідачем по справі визначено Дніпровську міську раду. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. 10 листопада 2021 року від представника відповідача Дніпровської міської ради Пренко А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Дніпровська міська рада позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] при житті звернувся до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області та отримав відмову про вчинення нотаріальних дій від 11 серпня 2017 року, оскільки він в шестимісячний строк з дати смерті [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини та не було підтверджено факт спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , тому що не було надано документів про реєстрацію [PERSON] за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті, а в паспорті останнього відсутня відмітка про реєстрацію за відповідною адресою. Через рік, тобто [INFO] [PERSON] помер. Отже, [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки не проживав постійно із спадкодавцем - [PERSON] та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк не звертався. Переконливих та достатніх доказів поважності причин пропуску строку для звернення з вказаною позовною заявою не надано. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Допитана в судовому засіданні 22 лютого 2022 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є її знайомою. Вона часто, особливо у теплу пору року, сидить на лавці неподалік від будинку. [PERSON] також часто приходила поспілкуватись. [PERSON] з 2007 року до дня смерті весь час проживав з батьком у будинку [ADDRESS] , допомагав батьку. На день смерті батька [PERSON] [PERSON] вони проживали разом. Допитаний в судовому засіданні 22 лютого 2022 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає у квартирі [ADDRESS] . Син [PERSON] [PERSON] , який проживав у будинку [ADDRESS] , дружив з його племінником. Станіслав проживав з батьком з 2007 року та продовжував там проживати і після смерті батька. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 грудня 2004 року КЖЕП «Південне» згідно з розпорядженням № 749-09 від 21 грудня 2004 року, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 6), а саме по Ѕ частині кожному, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6510342 від 15 лютого 2005 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 7). При цьому, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 1950 року, актовий запис № 2141 (а.с. 9), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2007 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2332 (а.с.12). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначено у статті 1261 ЦК України. Отже, [PERSON] як син спадкодавця є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Разом з [PERSON] на день її смерті у вищевказаній квартирі був також зареєстрований і її син - [PERSON] (зареєстрований з 10 лютого 1987 року, з реєстраційного обліку знятий 10 серпня 2017 року), що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-5271 від 22 травня 2019 року (а.с. 98). У частині 3 статті 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, [PERSON] , як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із\~спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі і Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~майно та/або\~майнові права,\~які обтяжені,\~та/або\~нерухоме майно\~та інше\~майно,\~щодо якого\~здійснюється державна\~реєстрація,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на таке\~майно. З листа Третьої дніпровської державної нотаріальної контори № 3608/02-14 від 28 жовтня 2021 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с. 64). Але, 27 вересня 2011 року [PERSON] , так і не звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 21 березня 2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 6763 (а.с.15). У вищевказаному свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище померлого зазначено не як « [PERSON] », а як « [PERSON] ». При цьому, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00018470343 від 03 серпня 2017 року (а.с. 17) вбачається, що на підставі висновку Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області № 32/10.5-78 від 05 липня 2012 року, до актового запису № 6763 від 04 жовтня 2011 року було внесено зміни 12 липня 2012 року, а саме змінено прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, незважаючи на те, що за життя [PERSON] (до внесення змін до актового запису № 6763 від 04 жовтня 2011 року [PERSON] так і не оформив право власності на спадкове майно - Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , однак вказана спадщина фактично належала [PERSON] з часу відкриття спадщини, тобто з [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті, тобто станом на 27 вересня 2011 року, [PERSON] належала в цілому квартира [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно та до спадкової маси увійшла в тому числі квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] (до внесення змін до актового запису № 6763 від 04 жовтня 2011 року [PERSON] , [INFO] , з 22 липня 1978 року перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська 22 липня 1978 року, актовий запис № 1166 (а.с. 10). 27 січня 1987 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 05 травня 1987 року Відділом РАЦС Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська, актовий запис № 66 (а.с. 11). Від подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 вересня 1979 року Відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 3148 (а.с. 18). Після смерті [PERSON] \~його син\~- [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька, не звертався. [INFO] [PERSON] , що діяла як представник на підставі довіреності від імені [PERSON] , звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на спадкове майно, що залишилось після смерті батька останнього [PERSON] , який помер [INFO] , - квартиру [ADDRESS] (а.с. 65 (зворотній бік)). У зв`язку з цим, Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою 11 серпня 2017 року було заведено спадкову справу № 470/2017 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 65-85). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янкової І.В. від 11 серпня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 77). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк спадкоємцем [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась та факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого батька [PERSON] спільним проживанням зі спадкодавцем не підтверджується. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~на час\~відкриття спадщини\~після смерті\~батька - [PERSON] , померлого [INFO] , дійсно не був зареєстрованим разом з останнім за адресою: [ADDRESS] , згідно відповіді Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-443 від 18 січня 2019 року [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , не значиться (а.с. 92). Разом з\~цим,\~з показань\~допитаних під\~час розгляду\~вказаної справи\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] \~судом встановлено,\~що [PERSON] хоча і не був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , однак на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживав за вищевказаною адресою разом з батьком. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання\~-\~житло з\~присвоєною у\~встановленому законом\~порядку адресою,\~в якому\~особа проживає,\~а також\~заклад для\~бездомних осіб,\~інший надавач\~соціальних послуг\~з проживанням,\~стаціонарна соціально-медична\~установа та\~інші заклади\~соціальної підтримки\~(догляду),\~у яких\~особа отримує\~соціальні послуги. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкоємця за іншою адресою або відсутність у спадкоємця зареєстрованого місця проживання на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2\~ ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Враховуючи наведене суд вважає встановленим, що [PERSON] , який на час смерті свого батька - [PERSON] постійно проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] та з заявою про відмову від спадщини не звертався, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його батька, у вигляді квартири [ADDRESS] . [INFO] син позивача - [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 01 листопада 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2098 (а.с. 22). Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобов`язань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, незважаючи на те, що за життя [PERSON] так і не оформив право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] , однак вказана спадщина фактично належить [PERSON] з часу відкриття спадщини, тобто з 27 вересня 2011 року, оскільки останній фактично прийняв спадщину як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із\~спадкодавцем [PERSON] . Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить також і належна померлому квартира [ADDRESS] . За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Після смерті [INFO] [PERSON] його мати позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, 16 січня 2019 року звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття\~спадщини за законом, що залишилась після смерті її сина, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 27/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 86-119). Отже, позивач у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З вищевказаної спадкової справи № 27/2019 вбачається, що крім позивача, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. 21 червня 2019 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с. 98 (зворотній бік)). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янкової І.В. від 21 червня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] сина [PERSON] (а.с. 101). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що спадкоємцем нотаріусу не надано всіх необхідних документів, а 11 серпня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та з приводу визначення додаткового строку для подання спадщини останній не звертався і рішення суду до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори не надав. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] , з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] на\~час відкриття\~спадщини після\~смерті останнього\~постійно проживали\~разом за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та те,\~що судом\~встановлений факт\~прийняття [PERSON] спадщини у встановленому законом порядку після смерті свого батька у вигляді квартири [ADDRESS] , суд зазначає, що вказана квартира увійшла до усієї спадкової маси після смерті [PERSON] . З урахуванням того, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] , однак у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову квартиру через те, що не було підтверджено факту проживання за однією адресою [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування вказаної спірної квартири підлягає захисту в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту права позивача, як законної спадкоємиці. Суд звертає уваги на те, що якщо спадкоємець власника майна, в даному випадку [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті свого батька [PERSON] , не оформив на себе право власності на неї, це не позбавляє позивача, як кінцевого спадкоємця після смерті свого сина, можливості в судовому порядку визнати право на це майно. Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 2168, 1269, 1270, 1296 ЦК України та

Outcome: approved