Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

В провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала вищевказана цивільна справа. До закінчення судових дебатів у справі представником позивачки було заявлено заяву про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася. Згідно поданої заяви розгляд справи щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, які пов`язані із отриманням нею професійної правової допомоги, які підтверджуються письмовими доказами що містяться у матеріалах справи, просить провести без своєї участі та участі позивачки. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просить суд питання про винесення додаткового рішення розглядати без її участі та участі відповідача. В задоволенні заяви про стягнення 20 000 грн. просить відмовити. Представник третьої особи на розгляд справи не з`явився. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, оскільки немає необхідності заслуховувати їхні особисті пояснення. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення. Так представником позивачки, адвокатом Орловською Я.Б. була подана до суду заява про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат - витрати на надання правової допомоги у розмірі 20 000 грн. До поданої заяви адвокатом було подано детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом згідно умов договору, а саме: 1. Правові консультації - 1800 грн. (час виконання 3 години); 2. Участь у засіданнях служби у справах дітей з виїздом у с. Зоря Рівненського району Рівненської області (двічі) - 6000 грн. (час виконання 6 годин); 3. Участь у судових засіданнях: 3.06.2021, 20.072021, 3.092021, 29.09.2021, 3.11.2021, 14.12.2021 - 9000 грн. (час виконання 6 годин); 4. Клопотання про долучення доказів, клопотання про виклик свідків, клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, запити - 1700 грн. (час виконання 1 година); 5. Підготовка письмового вступного слова - 1500 грн. (час виконання 2 година). Також стороною було долучено до матеріалів справи докази сплати витрат на правову допомогу: - копію дубліката меморіального ордера № @2PL857152 квитанція № 0410009 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 30 вересня 2020 року; - копію дубліката квитанції 0.0.2035848993.1 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 01 березня 2021 року; - копію дубліката квитанції 0.0.2057054628.1 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 18 березня 2021 року; - копію дубліката квитанції 0.0.2062806680.1 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 22 березня 2021 року; - копію дубліката квитанції 0.0.2132552532 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 20 травня 2021 року; - копію дубліката квитанції 0.0.2404700396.1 АТ КБ ПРИВАТБАНК від 04 січня 2022 року. Представник відповідача адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М. подала заперечення проти стягнення 20 000 грн. витрат за надання правничої допомоги. Зазначає що єдиним доказом, яким сторона позивача підтверджує понесення нею витрат на правову допомогу, це є акт від 20.11.2021 року приймання-передачі наданої правової допомоги до договору б/н від 06.08.2021 року за підписом [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «PROXY» в особі керуючого партнера - Феріка Рустама Миколайовича. На підтвердження витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При прийнятті рішення суд зважає на наступне. Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При дослідженні доказів щодо виду і розміру судових витрат було встановлено, що до відшкодування підлягають 7 490 грн. - це ті судові витрати, які були понесені позивачкою при розгляді зазначеної справи. На переконання суду заявлені до відшкодування позивачкою 7490 грн. витрат на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю цієї справи, наданий адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому заява підлягає до часткового задоволення. Щодо решти заявлених грошових сум, то суд зазначає наступне. ДатаПлатникСумаПризначення платежу 30.09.2020невідомо4 999 грн.Правова допомога відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.03.2020 (невідомо, що за договір) 01.03.2021[PERSON] 2 840 грн.За надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.08.2019 (позов був поданий 07.04.2021 року) 01.03.2021[PERSON] 2 840 грн.За надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.08.2019 (позов був поданий 07.04.2021 року) 22.03.2021[PERSON] 1 810 грн.За надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.08.2019 (позов був поданий 07.04.2021 року) 20.05.2021[PERSON] 4 650 грн.За надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.08.2020 (невідомо, що за договір) 04.01.2022[PERSON] 3 000 грн.За надання правової допомоги відповідно до договору (без вказівки номеру та дати договору) Тому у суду немає підстав для стягнення решти заявлених грошових сум. А докази про сплату 7 490 грн. відповідають часу розгляду справи та договору, а тому саме вони повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved