Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 23.10.2014 року, актовий запис №22. На день смерті померлий був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Він проживав без реєстрації за вищевказаною адресою з 2004 року до моменту смерті [PERSON] , вів спільне господарство, поховав його за свій рахунок та розпорядився на свій розсуд особистим майном спадкодавця. [PERSON] був чоловіком рідної тітки позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Подружжя дітей не мало. При житті дружина [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла все належне їй майно, в тому числі і будинок [ADDRESS] - [PERSON] , що підтверджується рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2019 року справа №279/1099/19. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді наступного майна: - земельної ділянки кадастровий номер:1822386400:03:000:0050, розміром 3,65га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області; - земельної ділянки кадастровий номер: 1822386400:05:000:0053, розміром 0,61 га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Померлий володів вищевказаними земельними ділянками на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖТ №172112 від 15.09.2004 року виданого Коростенською райдержадміністрацією Житомирської області. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині у померлого немає. Факт його постійного проживання разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини можуть підтвердити свідки. Просить визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем четвертої черги, після смерті [PERSON] у вигляді: - земельної ділянки кадастровий номер:1822386400:03:000:0050, розміром 3,65га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області; - земельної ділянки кадастровий номер: 1822386400:05:000:0053, розміром 0,61 га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у віці 63 роки в с.Холосне Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області 23.10.2014 року. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №811/01-16 від 03.09.2021 року слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) спадкоємці не звертались . Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в позовній заяві зазначає, що відносить себе до кола спадкоємців 4 черги по закону, та вважає, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" питання пов`язані з реалізацію спадкових прав підлягають судовому розгляду лише в разі неможливості їх вирішення в нотаріальній конторі. Позивачем не надано доказів про те, що питання про реалізацію його спадкових прав не може бути вирішено в органах нотаріату . У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач не підтвердив свої вимоги належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed