Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

16.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , народжену [INFO] . Наразі шлюб між ними розірвано і хоча сторони продовжують до цього часу проживати разом, дочка перебуває винятково на його утриманні, оскільки відповідачка жодної допомоги на утримання дитини не надає, хоча у відповідності до ст. 180 СК України зобов`язана її надавати і має таку змогу. Позивач тимчасово не працює, утримує підсобне господарство, але коштів на утримання дитини, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування, не вистачає. Відповідачка працює по найму, має непостійний та мінливий дохід, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає і витрачає зароблені кошти лише на власні потреби. Тому, посилаючись на викладене [PERSON] просив стягувати аліменти з відповідачки [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про можливість розгляду справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 21.02.2022 та 01.04.2022 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Крім того, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи, які містяться у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2000, який за рішенням Софіївського районного суду від 29.07.2020 було розірвано (а.с.6-7). Як видно зі змісту вказаного судового рішення сторони припинили підтримувати шлюбні відносини з початку 2020 року. Від вказано шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видана 17.12.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 11.01.2022 Софіївською селищною радою, разом з позивачем [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , проживає також його колишня дружина [PERSON] та їх спільна з нею дочка [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Вказані приписи містяться і в статті180 СК України. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно положень абз. 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зміст позовних вимог та доводи позивача у своєму позові свідчать про те, що вищевказана дитина перебуває винятково на його утриманні, тоді як на теперішній час відповідачка матеріального утримання на неповнолітньої дочки не надає. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Між тим, при визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, відповідачка перебуває в працездатному віці, за твердженням позивача має мінливий та нерегулярний дохід, відомостей про стан її здоров`я та про обтяження її турботою щодо утримання інших осіб вона не надала і ці дані під час судового розгляду справи встановити не вдалося, а тому зважаючи, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини, остання зобов`язана утримувати її до повноліття. При цьому, суд враховує, що позивачем при заявленні позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця не наведено доводів і на їх підтвердження не надано необхідних доказів, які свідчать, що за місяць він сумарно несе витрати на утримання дочки у розмірі 10000 грн. чи більше, оскільки як вбачається зі змісту статті 182 СК України батьки повинні утримувати дитину у рівних частинах. За таких обставин, зважаючи, що матеріали справи та сам позивач вказують на його спільне проживання на даний час з відповідачкою, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання однієї дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial