Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги вмотивовані тим, що до місця роботи [PERSON] - приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» (м. Одеса, Французький бульвар, 33) надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2021 року, ВП 67370590. З постанови від 19.11.2021 року Позивач дізнався про те, що вона видана на виконання виконавчого напису № 5015, що вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович 04.06.2021 року. Загальна сума боргу за виконавчим написом складає 72 027,94 грн., стягувач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА". Від приватного виконавця Серебрійської Ю.О. Позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 67370590 від 03.11.2021, копію заяви стягувача із додатками. З матеріалів виконавчого провадження № 67370590 вбачається, що між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) укладено договір №005-11280-060113 від 06.01.2013 року. Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «Дельта Банк» було надано споживчий кредит у розмірі 49 80,19 грн. Згідно виконавчого напису нотаріуса № 5015 від 04.06.2021 року стягнення заборгованості проводиться за кредитним договором від 06.01.2013 року № 005-11280-060113 за період з 28.04.2018 року по 17.04.2021 року. Право вимоги за вищевказаним договором перейшло від ПАТ «Дельта Банк» до нового кредитора - TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37616221) на підставі Договору № 409/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 27.04.2018 року. Сума заборгованості становить 71 677,94 грн. (сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят сім гривень 94 копійки) що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 43 465,37 грн. (сорок три тисячі чотириста шістдесят п`ять гривень 37 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 28 212,57 грн. (двадцять вісім тисяч двісті дванадцять гривень 57 копійка). За вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 350,00 грн. (триста п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника (Позивача) на користь Стягувача (Відповідача) становить 72 027,94 грн. (сімдесят дві тисячі двадцять сім гривень 94 копійки). Позивач вважає, що виконавчий напис №5015 від 04.06.2021р. вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому він не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 04.01.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 01.03.2022 року. Ухвалою суду від 04.01.2022 року позивачеві повернуто заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17.01.2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. 01.03.2022 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи перенесено на 01.04.2022 року. У судове засідання 01.04.2022 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач просив закінчити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2021 року, ВП 67370590, на заробітну плату [PERSON] звернуто стягнення на підставі виконавчого напису № 5015, що вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович 04.06.2021 року. Загальна сума боргу за виконавчим написом складає 72 027,94 грн., стягувач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА". Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 ;грудня 2017 року (далі КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, вчиняючи спірний виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені витрати у вигляді судового збору в сумі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved