Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

20.10.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.10.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №641. Повідомила, що подружні відносини сторони не підтримують з квітня 2021 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 21.10.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, при подачі позову надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належними чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №641. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно ч. 1ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з квітня 2021 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача заперечення проти розірвання шлюбу не надходили, суд вважає що причини, які спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved