Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 14.05.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2021 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 13.08.2021 року провадження у справі поновлено. Згідно з розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2021 року, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, проведено повторний авторозподіл цивільної справи, після чого цивільну справу передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. Ухвалою суду від 07.10.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалою суду від 18.01.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась та направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності наполягаючи на задоволенні позову в повному обсягу. Відповідач в судове засідання також не з`явився, направивши заяву визнання позову в повному обсягу та висловивши згоду з висновком експерта щодо встановлення батьківства, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи судовий експерт направляв до суду клопотання про одночасне забезпечення прибуття [PERSON] , [PERSON] разом із дитиною [PERSON] до Запорізького НДЕКЦ МВС у визначений в клопотанні час. 13.08.2021 року від судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи. 18.02.2022 року позивач направила до суду висновок експерта від 28.01.2022 року №СЕ-19/108-22/1018-БД, та копію рішення суду від 26.04.2017 року. Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 28.01.2022 року №СЕ-19/108-22/1018-БД встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,9999%. Інших заяв чи клопотань сторонами не надавалось та судом не вирішувалось. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2017 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні питання суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ст. 125 Сімейного кодексу України, Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК ( 2947-14 ), приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (п. 4). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судовогенетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Як вказує ст. 106 ч. 1 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. За ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. 21.01.2022 року [PERSON] звернулась з відповідною заявою до Запорізького НДЕКЦ МВС України про призначення судово-біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження». Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 28.01.2022 року №СЕ-19/108-22/1018-БД встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,9999%. Таким чином, оскільки висновком експерта встановлено походження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , відповідач повідомив про відсутність будь-яких заперечень чи незгоди з вказаним висновком, суд вбачає підстави для визнання [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . За ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки позивачем заявлено вимогу про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , шляхом виключення відомостей про батька дитини [PERSON] та зазначення батьком дитини [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині, оскільки висновком експерта підтверджено батьківство [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та судом вирішено вимогу про визнання батьківства відповідача. Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ст. 84 ч. 2 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved