Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

[PERSON] 12.06.2019р. звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. (третя особа: [PERSON] ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 12.06.2019р. цивільну справу за позовом [PERSON] до АТ "Укрсоцбанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., (третя особа - [PERSON] ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд до Петриківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю (а.с. №42-43 т. № 1). 09.07.2019р. позивачем була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 12.06.2019р. про направлення справи за підсудністю (а.с. №48-49 т № 1). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2019р. апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 12.06.2019р. було скасовано, а цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. №73-74 т. № 1). 07.11.2019р. позивачем була подана уточнена позовна заява, згідно якого позивачем було уточнено склад сторін у справі та в якості відповідача залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., а третьою особою залучено приватного виконавця Бурхан - Крутоус Л.А. (а.с. №82- 89 т. № 1). Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 07.11.2019р. цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва (а.с. №108-109 т. № 1). 06.12.2019р. позивачем була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 07.11.2019р. про направлення справи за підсудністю (а.с. №114-116 т. № 1). 27.02.2020р. на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява АТ "Альфа-Банк" про залучення їх до участі у справі, як правонаступника АТ "Укрсоцбанк" (а.с.№126-127 т. №1). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.03.2020р. заяву АТ "Альфа-Банк" про залучення правонаступника задоволено, АТ "Альфа-Банк" залучено до участі у справі, як правонаступника АТ "Укрсоцбанк" (а.с. №156-157 т. № 1). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.03.2020р. апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В. від 07.11.2019р. змінено, цивільну справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. №160-161 т. № 1). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 27.03.2020р. було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. №164 т. № 1). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021р. провадження по цивільній справі № 204/4176/19 за позовом [PERSON] до АТ "Альфа-Банк" і приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. (треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А., [PERSON] ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - закрито (а.с. №246-247 т. № 1). 19.04.2021р. позивачем була подана апеляційна скарга на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021р. про закриття провадження у справі (а.с. №2-4 т. № 2). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.09.2021р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021р. скасовано, цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. №13-15 т. № 2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.11.2021р. цивільну справу №204/4176/19 прийнято до розгляду та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №20 т.№2). В обґрунтування позовних вимог позивач в уточненій редакції позову від 07.11.2019р. посилався на те, що 29.08.2008р. між АТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №07.1/278-8, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в іноземній валюті у розмірі 110 797 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29.08.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №155, предметом іпотеки за яким виступає житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності. В травні 2019р. позивачу стало відомо, про наявність виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. №20285 від 20.09.2017р., яким звернуто стягнення на майно позивача, яке виступає предметом іпотеки за договором іпотеки від 29.08.2008р. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки з дня виникнення права вимоги стягувача до позичальника минуло більше трьох років, розмір заборгованості за кредитним договором не є безспірним, враховуючи, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 18.08.2015р., встановлено, що останній платіж за кредитним договором здійснено 26.06.2009р. Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що даним рішенням позовні вимоги кредитора було задоволено частково, а тому подані стягувачем для вчинення виконавчого напису документи, не підтверджували безспірність заборгованості позивача перед банком. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який було вчинено 20.09.2017р. приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за №20285, а також вирішити питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат. 04.05.2020р. від представника відповідача АТ "Альфа-Банк"- Грицай В.О. (діє на підставі довіреності від 09.09.2019р. - а.с.№188 т. № 1) і порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача зазначав, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку банку не повернуті, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, фактів, які б підтверджували відсутності боргу або невідповідність суми боргу, яка вказана у виконавчому написі. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999р. (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) та які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником та розмір заборгованості. Також представник відповідача зауважував на тому, що свою чергу, приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, а тому представник відповідача вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, доводи позивача є нікчемними, приватний нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства (а.с.№180-187 т. № 1). Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. та [PERSON] не скористалися правом на надання суду відзиву та письмових пояснень (відповідно) щодо предмету позову та доказів на їх обґрунтування. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам позивача, запереченням представника відповідача у сукупності з положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 29.08.2008р. між АКБСР "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") та [PERSON] було укладено договір кредиту №07.1/278-8, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 110 797 дол.США з кінцевим терміном повернення до 28.08.2023р. та сплатою % за користування кредитом у розмірі 14% річних (а.с. № 96-102 т.№1). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №07.1/278-8 від 29.08.2008р. сторони уклали договір іпотеки №155 від 29.08.2008р., згідно з яким [PERSON] надав в іпотеку житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. №103-104 т. № 1). 20.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №20285, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" у загальному розмірі 233 310,48 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 108 948,69 дол. США, заборгованість по відсоткам - 124 361,79 дол.США. У виконавчому написі вказано, що розмір заборгованості розраховано за період з 25.09.2014р. по 15.05.2017р. (а.с. №91 т. № 1). Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 04.06.2017р.) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 04.06.2017р.) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (в редакції від 12.06.2015р.) Для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання, дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути, як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В матеріалах справи відсутні належні письмові докази, що стягувачем для вчинення виконавчого напису було надано приватному нотаріусу засвідчену виписку з особового рахунку боржника, як того вимагає Перелік, що дозволяло б перевірити правильність розміру заборгованості та її безспірність, в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, докази направлення боржнику, який є також іпотекодавцем, вимоги про усунення порушення та докази її отримання. Так, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 18.08.2015р. у справі №758/15 було частково задоволено вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №07.1/278-8 від 29.08.2008р. та стягнуто з [PERSON] лише частково заборгованість по відсоткам у розмірі 43 375,97 дол.США, що за курсом НБУ станом на 07.04.2015р. становить 1 017 058, 06 грн., а саме, нарахованих за період з 15.04.2012р., тобто, за три роки до подачі позову, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відмовляючи банку в стягненні заборгованості по тілу кредиту, частині відсотків та пені, суд застосував строки позовної давності, виходячи з того, що кредитором на адресу боржника було направлено листа №07.1-893/9 від 21.08.2009р., яким повідомлено відповідача, що у зв`язку з невиконанням умов договору кредиту, він вважається таким, що закінчився і підлягає достроковому поверненню з 31.08.2009р., проте з позовом до відповідача банк звернувся 28.04.2015р., тобто з пропуском строків позовної давності. Отже, пред`явивши в 2009 році [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій банк повідомив, що термін повернення кредиту та сплати за кредитом вважаються такими, що настали та висунув вимогу про повне виконання всіх грошових зобов`язань, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а тому в подальшому втратив право здійснювати нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою визначеною в договорі і у даному випадку права і інтереси кредитора у правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018р. у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 05.12.2019р. у справі № 205/5456/16-ц, (провадження № 61-32720св18). У постанові від 08.11.2019р. №127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду також дійшла правового висновку, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За вказаних обставин, враховуючи встановленні в рішенні Постійно діючого Третейького суду при Асоціації Українських банків від 18.08.2015р. у справі №758/15 обставини та те, що ПАТ "Уксоцбанк" (кредитор за договором та стягувач за виконавчим написом) після зміни умов основного зобов`язання та встановлення нового строку повернення кредиту, втратив право нараховувати позичальнику [PERSON] відсотки за ставкою визначеною в договорі кредиту №07.1/278-8, проте, як вбачається з тексту виконавчого напису №20285 продовжував нараховувати відсотки після встановленої дати дострокового повернення кредиту, нарахована кредитором заборгованість за договором кредиту №07.1/278-8 від 29.08.2008р., яка визначена у виконавчому написі, не може вважатися безспірною, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, банком пропущено трирічний строк звернення до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису визначений ст.88 Закону України "Про нотаріат", враховуючи зміну терміну виконання основного зобов`язання за договором кредиту. Таким чином, враховуючи, що зміна строку виконання основного зобов`язання має істотне значення і в контексті визначення моменту виникнення у кредитора права вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та строку, в який виконавчий напис міг бути вчинений, строк звернення ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, в межах якого у банка були достатні правові підстави реалізувати свої право задоволення своїх вимог у позасудовому порядку тривав з 01.09.2009р. по 01.09.2012р., а отже, кредитор звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису зі спливом трирічного строку з дня виникнення вимоги, після встановленої банком дострокового повернення кредиту, що теж є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №20285 від 20.09.2017р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. (оплата судового збору за подачу позову за ставками 2019р., коли і подано позов - а.с.№8). На підставі викладеного,

Outcome: approved