Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,25 га, що знаходяться по [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . При житті 27 липня 2017 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт на усе своє майно в користь дочки - позивачки [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла позивачка шляхом подачі заяви нотаріусу. Проте нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння та земельну ділянку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавця. Тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,25 га, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Її представник подав заяву, в якій позов підтримує. Просить справу розглядати за його відсутності. Судові витрати залишити за позивачкою. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину Видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 136/2019, заведеної після смерті [PERSON] встановлені такі обставини. [INFO] помер [PERSON] (а.с.47). Спадкодавець був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . Перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Даний шлюб було розірвано (а.с.13,14). На день смерті прожив один. (а.с.25). Від шлюбу мали двоє дітей: позивачку [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12,15-18). При житті спадкодавець [PERSON] 27 липня 2017 року склав заповіт на усе своє майно в користь своєї дочки - позивачки [PERSON] (а.с.23). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Про що подала заяву нотаріусу (а.с.46 зворот, 51 зворот). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами після смерті [PERSON] судом не встановлено. Таким чином судом з`ясовано, що позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,25 га (кадастровий номер 0725083201:01:004:0206), що знаходяться в [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.34). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Витягом з погосподарської книги № 4 за 2016-2023 роки Старовижівської селищної ради Волинської області (а.с.24) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Рішенням Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області від 28 серпня 2019 року № 9/9 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 0725083201:01:004:0206) загальною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS] та передано безоплатно її у власність [PERSON] (а.с.19-22). Позивачкою виготовлено Технічний паспорт будинку садибного типу в [ADDRESS] (а.с.27-31). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяви, поданої до суду, вбачається, що позовні вимоги відповідачем визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому необхідно визнати за позивачкою [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,25 га (кадастровий номер 0725083201:01:004:0206), що знаходяться в [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання представника позивачки про залишення за позивачкою витрат по сплаті судового збору задовольнити.

Outcome: approved