Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 22.10.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - Визнати неправомірним нарахування заборгованості за водопостачання в період з 01.07.2017 року до моменту утворення нового техпаспорту 06.02.2020 року, а саме 3453 грн. за адресою: [ADDRESS] . - Визнати неправомірним нарахування заборгованості за вивезення рідких побутових відходів за період з 11.12.2020 року по 01.09.2021 року, а саме 4560,13 грн. за адресою: [ADDRESS] . - Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за водопостачання та вивезення рідких побутових відходів за адресою: [ADDRESS] . - Зобов`язати відповідача встановити [PERSON] лічильник води в будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.10.2021 року провадження по справі відкрито. 29.11.2021 року від ТОВ "ІНФОКС" до суду надійшов відзив на позов. 23.12.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 20.01.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 25.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 8164,64 грн., який в подальшому було скасовано. Позивач [PERSON] зазначає, що не згодна з вказаним розміром заборгованості, вважає, що її нарахування порушує права як споживача. Позивач стверджує, що вчасно сплачувала послуги водопостачання згідно з договорами №3377а від 22.12.2004 року та №3777 від 23.05.2012 року, на підставі розміру земельної ділянки, зазначеної у технічних паспортах, виготовлених ОМБТІ 17.07.1992 року та 17.12.2001 року. 06.02.2020 року було виготовлено новий технічний паспорт, згідно з яким поливна площа збільшилась (фактично вона навпаки зменшилась, тому що з`явились нові будівлі). Так, відповідно до старих паспортів поливна площа, а саме фруктовий сад, становить 84 кв.м., а під двором 320 кв.м., в новому ж паспорті вказана загальна площа двора 296 кв.м. Окрема площа саду не виноситься, оскільки згідно з новими правилами поливною площею вважається весь двір. 15.07.2020 року представникам відповідача було надано новий техпаспорт, після чого було здійснено новий перерахунок послуг з водопостачання за попередні 3 роки на підставі даних нового технічного паспорта, наслідок чого зроблено донарахування суми заборгованості за послуги водопостачання з 15.07.2020 року у розмірі 6231,49 грн., яку у подальшому збільшили до 7352,50 грн. Позивач [PERSON] вважає, що перенарахування повинно бути з дати виготовлення нового технічного паспорту і борг має бути 2738,49 грн., 2085 грн. з яких позивач вже сплатила, залишилося ще 653,49 грн. Але борг, не дивлячись на те, що поточний рахунок за водопостачання позивач сплачує кожен місяць, почав збільшуватись через те, що Інфоксводоканал почав нараховувати з грудня 2020 року по 525,65 грн. щомісяця за вивіз рідких відходів, які ні разу не вивозив. Договір з відповідачем щодо цього [PERSON] не підписувала та користується послугами іншої фірми. Наразі позивач отримала попередження, в якому йдеться про встановлення нею водоміру, в іншому випадку нарахування буде проводитись з розрахунку витрат води за пропускної спроможності водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізам цілодобово. У той же час відповідачі не дають дозвіл на встановлення цього пристрою без договору на водопостачання, а договір в свою чергу не може бути укладений доки не буде сплачено борг. За таких обставин позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «ІНФОКС» зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] , нарахування здійснювалось на 7 осіб з врахуванням площі поливу 84 кв.м. Згідно з наданим абонентом для ознайомлення технічним паспортом на житловий будинок виявлено, що поливна площа складає 289 кв.м., в результаті чого проведено донарахування в поливний сезон в межах строку позовної давності з 01.07.2017 року на суму 6231,49 грн. Нарахування відповідають вимогам рішень виконкому Одеської міської ради та підлягають оплаті споживачами. Стосовно доводів позивача про неправомірність нарахування заборгованості за вивезення рідких побутових відходів представник відповідача посилається на те, що споживач зобов`язаний укладати договори на вивезення побутових відходів виключно з юридичною особою суб`єктом господарювання, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів. Для врегулювання договірних відносин було підготовлено проекти договорів на надання послуг з централізованого водопостачання та на послуги з вивезення рідких побутових відходів. Вказані договори направлені поштою та отримані позивачем 14.12.2021 року. Оскільки позивачем у встановлений законом строк не було надано заперечень або протоколу розбіжностей до договору, що був вручений 14.12.2021 року, він вважається укладеним. Стосовно позовної вимоги щодо встановлення водо лічильника представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи немає доказів на підтвердження звернення позивача до Філії з заявою про виготовлення проектної документації та встановлення засобу обліку води та відповідної відмови філії. У відповіді на відзив позивач [PERSON] посилається на те, що позивач добросовісно сплачувала послуги водоспоживання згідно з квитанціями, які були надіслані відповідачем на підставі договору №3777 від 22.12.2004 року та від 23.05.2012 року та технічних паспортів від 17.07.1992 року та 07.12.2001 року. Позивачем умови договору не порушувались, новий технічний паспорт був виготовлений 06.02.2020 року, тому позивач не розуміє, чому донарахування було проведено з 01.07.2017 року. Також позивач зазначає, що останній договір був підписаний 23.05.2012 року, тому він був автоматично продовжений після 23.05.2021 року на тих самих умовах, а перше перерахування було надіслано у липні 2020 року вже після того, як договір мав бути подовженим на тих самих умовах. Позивач не заперечує, що отримала поштою два примірника договору про водопостачання та два примірника договору про вивезення рідких побутових відходів з супровідним листом, в якому було вказано, що позивач має підписати договори і по одному примірнику повернути поштою. Позивач 21.12.2020 року відправила відповідь про відмову підписувати зазначені договори. Оскільки послуги з вивезення побутових відходів відповідачем реально не надавались, позивач не сплачувала цю послугу та продовжувала платити за водопостачання за тарифом. З огляду на це договір не може вважатися укладеним у редакції, яку запропонував виконавець комунальної послуги. При цьому у вересні 2021 року позивач мала намір замовити послуги з вивозу побутових відходів, проте відповідачем було відмовлено через наявність боргу та відсутність укладеного договору. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 22.12.2004 року між ТОВ «ІНФОКС» та [PERSON] був укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення №3377а, згідно з яким Виконавець надає послуги по наданню Споживачу холодної води та прийманню стічних вод Споживачу (власнику) домоволодіння [ADDRESS] /а.с.7/. 23.05.2012 року між ТОВ «ІНФОКС» та [PERSON] був укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення №3377, згідно з яким Виконавець надає послуги по наданню Споживачу холодної води та прийманню стічних вод Споживачу (власнику) домоволодіння [ADDRESS] . В договорі зокрема зазначено, що на момент укладення договору в будинку [ADDRESS] зареєстровано 8 осіб та площа земельної ділянки згідно з технічним паспортом складає 84 кв.м. /а.с.6/. Судом досліджені надані позивачем [PERSON] технічні паспорти на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорту від 07.12.2001 року, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що загальна площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, складає 613 кв.м., з яких під двором 320 кв.м., в т.ч. під фруктовим садом 84 кв.м. /а.с.15-20/. З технічного паспорту від 06.02.2020 року, виданого на ім`я [PERSON] , вбачається, що загальна площа земельної ділянки складає 613 кв.м., з яких усього під забудовою 317 кв.м., під основною будівлею 286 кв.м., під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 31 кв.м., під двором 296 кв.м. /а.с.26-30/. Згідно з Актом інвентаризації №1347 від 15.07.2020 року Інспекцією по контролю за водокористуванням та підключенням абонентів Управління «Водозбут» Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «ІНФОКС» в присутності [PERSON] проведено інвентаризацію об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що об`єкт підключений до мереж водопостачання, необхідно переукласти договір. Водовідведення: вигрібна яма. Додаткова інформація: по новому техпаспорту: огород 289 кв.м. /а.с.31/. В Акті також вказано, що у разі виявлення факту без облікованого користування послугами водопостачання та/або водовідведення, власнику об`єкту необхідно у 3-х денний строк з`явитись до управління «Водозбут» за адресою: [ADDRESS] , для належного оформлення договірних відносин. Також вказаний акт містить попередження, що у разі продовження не облікованого користування послугами водопостачання та/або водовідведення, Філія буде вживати заходи, передбачені діючим законодавством (в т.ч. і обмеження або припинення надання послуг). Матеріали справи містять квитанції, з яких вбачається, що позивач [PERSON] регулярно здійснює оплату послуг водопостачання. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до ТОВ «ІНФОКС» з приводу нарахування за послуги водоспоживання. З листа ТОВ «ІНФОКС» від 11.12.2020 року №4869/13прив вбачається, що за адресою позивача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на підставі договору на послугу центрального водопостачання від 23.05.2012 №3377, нарахування здійснювалося по нормі споживання на 7 осіб, з врахуванням площі поливу 84 кв.м. Після проведення інвентаризації від 15.07.2020 року, згідно технічного паспорта, що поливна площа становить не 84 кв.м., а 289 кв.м. (фруктовий сад 289 кв.м.), у зв`язку з цим за поливну площу зроблено донарахування у межах позовної давності з 01.07.2017 року на суму 6231,49 грн. Згідно з п. 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» №690 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань вузлів обліку води або у разі відсутності у будинку садибного типу засобу обліку води плата за надані послуги розраховується за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання» встановлено, що поливний сезон, в тому числі полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень у місті, починається 1 квітня та закінчується 30 вересня кожного року. Відповідно до п.п.4.16, 5.1 Додатку до рішення виконавчого комітету від 27.11.2003 №675 встановлено нормативи для поливу присадибних ділянок, зелених насаджень та прибудинкових територій у розмірі 5 л/добу на 1 кв.м. Станом на 11.12.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] з урахуванням оплати від 10.12.2020 року на суму 462,55 грн. існує заборгованість у розмірі 7352,50 грн., яка підлягає сплаті у повному обсязі. Також у вказаному листі ТОВ «ІНФОКС» зазначає, що позивачем не виконуються п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не укладений договір на послуги централізованого водопостачання та договір на послуги з вивезення рідких побутових відходів. Тому згідно ст. 13 Закону направлено позивачу договір на послуги з централізованого водопостачання №37059/20201211/Ч6 від 11.12.2020 року, договір на послуги з вивезення рідких побутових відходів №37059/20201211/Ч7 від 11.12.2020 року, які пропонується укласти шляхом підписання та повернути по одному примірнику до абонентського відділу, в строк, передбачений чинним законодавством. Окрім того задля раціонального використання питної води та проведення оплати за фактично спожиті послуги відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» необхідно встановити прилад обліку води /а.с.61-62/. При цьому з матеріалів справи вбачається, що необхідність укладення нового договору була роз`яснена позивачу ще в листі від 17.09.2020 року №2732ув-13 /а.с.59-60/. 05.08.2021 року ТОВ «ІНФОКС» направлено [PERSON] попередження №364, в якому зазначено, що відповідно до п. 2 розділу 4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, одним із різновидів самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання вважається водокористування за відсутністю комерційного вузла обліку води. [PERSON] проінформовано, що вона здійснює водокористування без приладу обліку води, розрахунок за використані послуги проводяться за нормами водоспоживання. У зв`язку з цим ТОВ «ІНФОКС» пропонує терміново, у строк до 25.08.2021 року звернутись до Управління «Водозбут» щодо приймання на облік комерційного вузлу обліку згідно з Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік. Позивача попереджено, що у разі невиконання вимог цього попередження та не встановлення вузла обліку, подальші нарахування будуть проводитись згідно з п. 6 розділу 4 Правил, виходячи з розрахунку витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово /а.с.57/. 08.09.2021 року ТОВ «ІНФОКС» надано лист №3061/13прив у відповідь на звернення позивача щодо нарахування за послуги з вивезення рідких побутових відходів /а.с.63-65/. У вказаному листі зокрема наведено, що 11.12.2020 року позивачу поштою направлено лист з договором на централізоване водопостачання та договір на послуги з вивезення рідких побутових відходів, які були отримані [PERSON] 14.12.2020 року згідно відмітки у поштовому повідомленні. При цьому договір на централізоване водопостачання та договір на послуги з вивезення рідких побутових відходів не повертався від позивача, ніяких зауважень, в тому числі і протокол розбіжностей щодо нього позивач не надавала протягом 30 днів. Також в листі зазначено, що по особовому рахунку № [NUMBER] 12.01. 2021 року надійшла оплата в сумі 462,55 грн. Таким чином, згідно з ст. 13 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, який отримав проект договору, не надав своїх заперечень, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір вважається укладеним у редакції філії. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем послуг водовідведення та водопостачання, що надаються відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що порядок обліку та оплати послуг водоспоживання, що надаються мешканцям квартир (будинків садибного типу), регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п. 21 Правил у разі відсутності у будинку садибного типу засобу обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. У м. Одесі дані норми встановлені рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» та №675 від 27.11.2003 року «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання». Відповідно до п. 4 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №675 від 27.11.2003 року поливний сезон починається 01 квітня та закінчується 30 вересня кожного року, а згідно Додатку до даного рішення, норматив для поливу садів, присадибних ділянок, зелених насаджень та прибудинкової території становить 5л/добу на 1 кв.м. Виходячи зі змісту ст. 121 ЗК України, присадибна ділянка це земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Тобто, дворове покриття є частиною присадибної ділянки, на яку розповсюджується полив. Суд зазначає, що оскільки інвентаризацією було встановлено невідповідність поливної площі даним, зазначеним в договорі 2012 року, відповідачем правомірно було здійснено перерахунок з урахуванням актуальних даних в межах строку позовної давності. Окрім того, суд звертає увагу на те, що про необхідність переукласти договори щодо водопостачання та водовідведення відповідно до діючого законодавства позивача [PERSON] було попереджено ще Актом інвентаризації №1347 від 15.07.2020 року. Однак жодних дій щодо приведення у відповідність з діючим законодавством відносин щодо надання та отримання послуг з водопостачання та водовідведення позивачем здійснено не було. При цьому судом приймаються доводи сторони відповідача щодо того, що договори в новій редакції відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вважаються укладеними. У відзиві на позовну заяву позивач [PERSON] зазначала про необхідність витребування деяких відсутніх у неї доказів та зупинення нарахування за вивезення рідких побутових відходів на час вирішення справи. Проте окремо позивач з клопотанням про витребування та клопотанням про забезпечення позову до суду не зверталась. В підготовчому судовому засіданні 20.01.2022 року щодо наявності таких клопотань не зазначала та вважала можливим перейти до розгляду справи по суті. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. При розгляді справи суд повинен з`ясувати, чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист -\~це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що наявність порушень прав позивача [PERSON] з боку відповідача ТОВ «ІНФОКС» позивачем в судовому засіданні не доведена, оскільки доводи, викладені позивачем в позовній заяві, не підтверджені матеріалами справи. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що саме позивач ухилялась від переукладення договорів відповідно до вимог діючого законодавства з урахуванням дійсної поливної площі земельної ділянки. Доводи щодо відмови відповідачем у встановленні лічильників, а також щодо відмови у вивезенні рідких побутових відходів не підтверджені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed