Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Заявники звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із спільною заявою, в якій просять суд розірвати шлюб, укладений 23.10.2004 між [PERSON] та [PERSON] за місцем державної реєстрації виконавчим комітетом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області. Свої вимоги заявники мотивують наступним. 23.10.2004 між між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, про що складено актовий запис №20 та підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилися двоє спільних дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх чотирьох років стосунки між подружжям погіршились, три роки з яких вони проживають окремо. На думку заявників шлюб носить лише формальний характер, оскільки кожен має протилежні погляди на життя. Як вказують заявники шлюбні відносини не можуть бути поновлені, сім`я розпалась і зберігати шлюб нема сенсу, оскільки примирення неможливо. При цьому зазначають, що між ними відсутній будь-який майновий спір, що стосується поділу спільного майна, в тому числі визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами від 19.01.2022. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, був повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заяву про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, була повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Заяву про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом 23.10.2004 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, про що складений відповідний актовий запис №20. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 05.01.2022. За період шлюбу у сторін народилися двоє спільних дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , та донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . Як встановлено судом з матеріалів справи, протягом останніх чотирьох років стосунки між подружжям погіршились, три роки з яких вони проживають окремо. На думку заявників шлюб носить лише формальний характер, оскільки кожен має протилежні погляди на життя. Як вказують заявники шлюбні відносини не можуть бути поновлені, сім`я розпалась і зберігати шлюб нема сенсу, оскільки примирення неможливо. Враховуючи наведене, вирішили розірвати шлюб. При цьому зазначають, що між ними відсутній будь-який майновий спір, що стосується поділу спільного майна, в тому числі визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами від 19.01.2022. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається із ч. 3 ст.293ЦПК\~України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даної заяви, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, оскільки сім`я розпалась і її збереження неможливе, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а відтак суд приходить до висновку про задоволення вимог заявників та розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні заявників. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved