Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, про посилаючись на те, що позивач, є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , з розміром частки - 54/100. Право власності на вказану нерухомість підтверджується договором дарування, посвідченим 03 лютого 2005 року. Пилипчуком А.Я. , державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 84. До складу належної нерухомості, ввійшли наступні об`єкти: приміщення коридору, загальною площею 3.4 кв.м.. позначеного на поверховому плані під номером 2- 1; кухня, загальною площею 12.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2- 2; житлова кімната, загальною площею 13.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-3; житлова кімната, загальною площею 23.1 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-4; житлова кімната, загальною площею 10.2 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-5, а всього загальною площею 63.5 кв.м, а також огорожа. Відомості про належне їй право власності на нерухоме майно, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.06.2021 року, номер запису про право власності :42714485, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 432689218247. Позивач зазначає, що технічна можливість виділити належну їй частки наявна, та підтверджується відомостями, що містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 12 серпня 2014 року. Маючи намір нотаріально посвідчити договір про виділ належної їй частки житлового будинку вона звернулася до нотаріуса, проте, їй було повідомлено про неможливість посвідчення даного правочину, через відсутність сторони, а саме іншого співвласника житлового будинку. Інший співвласник житлового будинку відсутній, так як він раніше провів виділ належної йому частки нерухомості в натурі, в зв`язку з чим, на даний час, неможливо укласти договір про поділ нерухомості. Враховуючи вищевикладене, позивач просить, виділити їй [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у власність, на належні їй 54/100 ідеальні частини житлового будинку, що розташовані у [ADDRESS] в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, приміщення житлового будинку, загальною площею 63.5 кв.м. а саме: коридор, загальною площею 3.4 кв.м.. позначений на поверховому плані під номером 2-1; кухня, загальною площею 12.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-2; житлова кімната, загальною площею 13.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-3; житлова кімната, загальною площею 23.1 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-4; житлова кімната, загальною площею 10.2 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-5 та господарську споруду: огорожа № 1. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду лист, в якому просив справу розглядати без участі представника селищної ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] , згідно договору дарування будинку, посвідченого 03 лютого 2005 року, Пилипчуком А.Я. , державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, за реєстром № 84, подаровано 47/100 ідеальних частин будинку [ADDRESS] . Відомості про належне [PERSON] право власності, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 червня 2021 року, номер запису про право власності: 42714485, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 432689218247, про що свідчить витяг, індексний номер 263453230. До складу належної [PERSON] нерухомості, за даним договором, ввійшли наступні об`єкти: приміщення коридору, загальною площею 3.4 кв.м., позначеного на поверховому плані під номером 2- 1; кухня, загальною площею 12.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2- 2; житлова кімната, загальною площею 13.9 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-3; житлова кімната, загальною площею 23.1 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-4; житлова кімната, загальною площею 10.2 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 2-5, а всього: загальною площею 63.5 кв.м, а також огорожа. Технічна можливість виділити належної [PERSON] частки наявна, та підтверджується відомостями, що містяться у технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 12 жовтня 1989 року та довідці Бердичівського МБТІ № 1017 від 12.08.2014. Відповідно до плану будинку, за технічними показниками, згідно технічного паспорта, належна [PERSON] 47/100 ідеальна частина будинку, має окремий вихід. Судом досліджено технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] , виготовлений на замовлення [PERSON] станом на 12 жовтня 1989 року. Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку, який фактично розподіллено на квартири в ньому з окремими входами. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 291835335 від 22 грудня 2021 року, іншим співвласник частин житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , являється [PERSON] . Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2021 року, виділено [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у власність, на належні йому 46/100 ідеальних частин житлового будинку та господарських будівель, що розташовані у [ADDRESS] , в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, приміщення житлового будинку, загальною площею 39.4 кв.м., житловою площею 25.2 кв.м, а саме: приміщення кухні, загальною площею 9.9 кв.м., позначене на поверховому плані під номером 1-1; кімната, загальною площею 13.7 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 1-2; кімната, загальною площею 11.5 кв.м., позначена на поверховому плані під номером 1-3; коридор, загальною площею 4.3 кв.м., позначений на поверховому плані під номером І та господарські будівлі, до складу яких входить: сарай, позначений на плані літерою «Б-1»: погріб. позначений на плані літерами «п/д». Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі №6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183,358,364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, за змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в п.14 постанови від 22 грудня 1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 №55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Технічна можливість виділити належну позивачу частку є, що підтверджується відомостями, що містяться у технічному паспорті на будинок та довідці Бердичівського МБТІ № 1017 від 12.08.2014. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до пункту 6.4, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] відмовлено в посвідченні договору про поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у [ADDRESS] , з метою виділу належної їй 54/100 ідеальних частин у вищевказаній нерухомості, в зв`язку з відсутністю іншого співвласника житлового будинку. За таких обставин, оскільки між сторонами не може бути досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому

Outcome: approved