Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, посилаючись на наступне. Вона проживає у домоволодінні [ADDRESS] , яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2000 року (АВН № 423967), посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. (реєстр.№ 2-2419), зареєстрованого в КП НМБТІ за реєстровим № 166 в кн.9. Земельна ділянка при домоволодінні виділена їй для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, приватизована на її ім`я, площею 0,0443 га (кадастровий номер 1211600000:03:070:0041), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-214968212020 (дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.10.2020; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ у м.Нікополі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, інд. № 24483825 від 17.03.2021 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2313647512116). По сусідству з нею по загальній межі суміжного землекористування, межі А-Г (відповідно до кадастрового плану земельної ділянки) проживає відповідач [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] , яке належить йому на підставі правоустановлюючого документу: 8/15 частин цього домоволодіння (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2002 року (рн. 1-1355) Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, відповідно до довідки КП «Нікопольське МБТІ» № 1075 від 07.07.2021 року. 7/15 частин цього домоволодіння належить третій особі - [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2009 року (рн. 1-641), Перша Нікопольська державна нотаріальна контора (приватна спільна часткова). На межі А-Г з відповідачем [PERSON] розташований її житловий будинок «А» та надвірна будівля, - літня кухня «Б». Земельна ділянка при домоволодінні відповідача приватизована на його ім`я - [PERSON] , площею 0,0201 га (кадастровий номер 1211600000:03:065:0002), і на цей час вбачається невідповідність меж земельних ділянок з боку відповідача, а саме: ним порушено межі її земельної ділянки, розташування умовного паркану вглиб її земельної ділянки на 0,71-0,72 м, що підтверджується витягом з протоколу № 1 засідання комісії з вирішення земельних спорів від 29.04.2021 року, схемою земельної ділянки, розробленої ТОВ «Домінант», на невідповідність меж її земельної ділянки. Відповідач [PERSON] без її згоди: самовільно забрав у неї частину земельної ділянки по межі з ним (довжиною 25,76 м) на рівні (довжині земельної ділянки «А-Г», згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки) і вглиб її земельної ділянки на 0,71-0,72 м - у домоволодінні [ADDRESS] ; встановив самовільно без її згоди споруди: капітальний металевий навіс від її житлового будинку «А» до кінця її надвірної споруди, літньої кухні «Б» (вздовж лінії межі «А-Г», поставив опори металевого навісу вглиб її земельної ділянки на 0,71- 0,72 м). Конструкція навісу відповідача зварена й установлена впритул до даху житлового будинку «А» і над дахом літньої кухні «Б» - по всій її довжині), що створює в непогоду підмочення шиферу, підмоченню ґрунту землі в її домоволодінні, фундаменту житлового будинку, стіни житлового будинку - вогкі тому, що виключене влучення сонячних променів, провітрювання, що призвело до промокання зовнішньої та внутрішньої стіни житлового будинку «А» (у відсутності відмостки житлового будинку з боку відповідача - він її зруйнував) по межі житлового будинку, є утворення цвілі, грибка, руйнування цегли житлового будинку, шиферу, земля постійно сира під металевим навісом відповідача (вона не має можливості поставити римби для водостіку). Раніше існуючий просвіт між стіною капітального житлового будинку та дерев`яним парканом, що стояв по межі, був до 0,72 м, у цей час - відсутній, на що звернула увагу комісія, що виїжджала до місця її проживання за заявою. Навіс зроблений з порушенням всіх будівельних норм, без узгодження з ким-небудь, самовільно утворений та капітально вбудований в бетонну площу відповідача вглиб її земельної ділянки на 0,71- 0,72 м. Цією спорудою відповідач позбавив її доступу і для встановлення межового паркану. Вона звернулась до відповідача з питанням добросусідства, поваги до сусідів, відновлення порушеного права - встановлення паркану по межі уздовж житлового будинку та літньої кухні, довжиною 25,76 м, з переносом на 0,72 м у бік домоволодіння [ADDRESS] , яке належить відповідачу, відповідно до кадастрового плану її земельної ділянки; відновлення відмостки, але він не реагував, образивши її та погрожуючи фізичною розправою, тому вона змушена була звернутись у поліцію та виконком зі скаргою. З врахуванням викладеного, вона написала заяву про вживання заходів до усунення перешкод у користуванні її домоволодінням, звернувшись у виконком Нікопольської міської ради. Виїздом на місце комісія з вирішення земельних спорів зафіксувала вищевказане та відобразила в протоколі № 1 від 29.04.2021 року, але все безрезультатно. Рекомендації земельної комісії були наступними: - перенести межову споруду (паркан) у відповідності до меж приватизованих земельних ділянок та не порушувати межі земельної ділянки позивача [PERSON] ; - надати доступ позивачу для відновлення відмостки зовнішньої стіни житлового будинку «А» по [ADDRESS] , у разі незгоди здійснити ремонт відмостки самостійно, відповідач не бажає виконувати. Крім того, вона звернулась в комісію з розгляду скарг на утримання на приватних подвір`ях свійських тварин відповідачем на межі двох домоволодінь за №№ 86,88: безліч птиці (курей, качок, гусей, які зрання вчиняють галас), свиней у великій кількості, котів, собак. Відходи викидає на території, де не передбачено складування відходів тваринництва, захаращення усяким брудом стін житлового будинку «А» та літньої кухні «Б». Під час виїзного засідання комісії факти, викладені у її зверненні, підтвердилися, а саме: наявність сморіду від екскрементів, рій мух та комах, територія знаходиться в незадовільному санітарно-епідеміологічному стані. Рекомендації комісії: дотримуватись вимог законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; «Про захист населення від інфікаційних хвороб»; «Про ветеринарну медицину» та «Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м.Нікополі»; дотримуватися правил добросусідства, але все марно. Відповідач рекомендації ігнорує, незважаючи на те, що відстань для нової садибної забудови повинна бути: від межі суміжної земельної ділянки до будівель та споруд - не менше 3 м, а від житлового будинку, літньої кухні, які розташовані по межі «А-Г», до господарських будівель та споруд, площею до 50 кв.м, - не менше 15 м (санітарні відстані до житлових будинків на суміжних земельних ділянках). Відповідач не вправі використовувати земельну ділянку не за її цільовим призначенням, з порушенням екологічних вимог, власник забов`язаний додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля. Її звернення до Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області безрезультатні (01.07.2020 року за № 18390;\~28.09.2020\~року за\~№ 24956).\~Вихід комісії\~квартального комітету\~№ 29\~(двічі)\~також безуспішний.\~Діями відповідача\~заподіяна шкода,\~яка може\~призвести до\~шкідливого впливу\~на здоров`я\~людей,\~тварин,\~на повітря,\~земельну ділянку\~та інше.\~Розв`язати\~питання в\~досудовому порядку\~не виявилось\~можливим,\~незважаючи на\~її заяву\~міському голові,\~начальникові управління\~архітектури й\~містобудування,\~голові комісії\~з розгляду\~земельних спорів\~Нікопольської міської\~ради (всіма\~ними було\~рекомендовано їй\~звернутися до\~суду).\~Вона позбавлена\~нормального відпочинку\~в будь-який\~час доби.\~Все це\~спричинило постійні\~сварки між\~нею та\~відповідачем,\~тривалі незручності\~призвели до\~психологічних переживань,\~безпосередньо впливаючих\~на її\~стан здоров`я\~(в\~неї болить\~голова за\~відсутності спокію,\~підвищується тиск,\~що впливає\~на мій\~стан у\~цілому,\~на серцево-судинну\~систему),\~та на\~членів її\~родини. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог своєї довірительки наполягав в повному обсязі (а.с.59-60). Третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] також підтримав в повному обсязі (а.с.49). Відповідач про день та час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями (а.с.46, 58), які повертались без вручення з позначкою «за термінами зберігання», тому повідомлявся ще й оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади». Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, позивачка є власницею та постійно проживає у домоволодінні [ADDRESS] (дане домоволодіння належить позивачці по справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2000 року, АВН № 423967, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. (реєстр.№ 2-2419), зареєстрованого в КП НМБТІ за реєстровим № 166 в кн.9 (а.с.9-13). Земельна ділянка при домоволодінні виділена позивачці для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, приватизована на її ім`я, площею 0,0443 га (кадастровий номер 1211600000:03:070:0041) (а.с.14-18). Її сусідом, маючи загальну межу суміжного землекористування - межі А-Г (відповідно до кадастрового плану земельної ділянки), є відповідач [PERSON] , який проживає в домоволодінні [ADDRESS] , і має у своїй власності 8/15 частин даного домоволодіння. 7/15 частин цього домоволодіння належить третій особі - [PERSON] . На межі А-Г з відповідачем [PERSON] розташований житловий будинок «А» та надвірна будівля, - літня кухня «Б», які належать позивачці по справі. Земельна ділянка при домоволодінні відповідача [PERSON] приватизована на його ім`я та має площу 0,0201 га (кадастровий номер 1211600000:03:065:0002). Згідно доказів, наданих до суду позивачкою, вбачається невідповідність меж земельних ділянок відповідача, а саме: ним порушено межі земельної ділянки позивачки [PERSON] - розташування умовного паркану вглиб її земельної ділянки на 0,71-0,72 м, що підтверджується витягом з протоколу № 1 засідання комісії з вирішення земельних спорів від 29.04.2021 року (а.с.19-21), схемою земельної ділянки, розробленої ТОВ «Домінант» (а.с.18). Відповідач [PERSON] , без згоди позивачки [PERSON] , самовільно забрав у неї частину земельної ділянки по межі з ним (довжиною 25,76 м) на рівні (довжині земельної ділянки «А-Г», згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки) і вглиб її земельної ділянки на 0,71-0,72 м - у домоволодінні [ADDRESS] , тобто загальною площею 18,55 кв.м. Крім того, відповідачем [PERSON] зруйновано бетонну відмостку зовнішної стіни житлового будинку «А» по [ADDRESS] , що належить позивачці по справі [PERSON] ; встановлено самовільно, без згоди позивачки, капітальний металевий навіс від її житлового будинку «А» до кінця її надвірної споруди, літньої кухні «Б» (вздовж лінії межі «А-Г», поставлено опори металевого навісу вглиб її земельної ділянки на 0,71-0,72 м); конструкція навісу відповідача зварена й установлена впритул до даху житлового будинку «А» і над дахом літньої кухні «Б» - по всій її довжині), що створює в непогоду підмочення шиферу, підмочення ґрунту землі в домоволодінні позивачки, що призвело до промокання зовнішньої та внутрішньої стіни житлового будинку «А» по межі житлового будинку, є утворення цвілі, грибка, руйнування цегли житлового будинку, шиферу тощо. Навіс відповідачем збудований з порушенням всіх будівельних норм, без узгодження з ким-небудь, самовільно утворений та капітально вбудований в бетонну площу відповідача вглиб її земельної ділянки на 0,71- 0,72 м. Цією спорудою відповідач позбавив позивачку доступу для встановлення межового паркану. Не спромогшись домовитись з відповідачем по сусідські, позивачка змушена була звернутись у поліцію та виконком зі скаргою. Виїздом на місце події комісія з вирішення земельних спорів зафіксувала вищезазначене, що знайшло відображення в протоколі № 1 від 29.04.2021 року. Рекомендації земельної комісії були наступними: - перенести межову споруду (паркан) у відповідності до меж приватизованих земельних ділянок та не порушувати межі земельної ділянки позивача [PERSON] ; - надати доступ позивачу для відновлення відмостки зовнішньої стіни житлового будинку «А» по [ADDRESS] , у разі незгоди здійснити ремонт відмостки самостійно (а.с.19-21. Крім того, позивачка звернулась в комісію з розгляду скарг на утримання на приватних подвір`ях свійських тварин відповідачем на межі двох домоволодінь за №№ 86,88. Під час виїзного засідання комісії факти, викладені у зверненні позивачки, підтвердилися. Рекомендації комісії: дотримуватись вимог законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; «Про захист населення від інфікаційних хвороб»; «Про ветеринарну медицину» та «Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м.Нікополі»; дотримуватися правил добросусідства, але все марно. Відповідач рекомендації ігнорує, незважаючи на те, що відстань для нової садибної забудови повинна бути: від межі суміжної земельної ділянки до будівель та споруд - не менше 3 м, а від житлового будинку, літньої кухні, які розташовані по межі «А-Г», до господарських будівель та споруд, площею до 50 кв.м, - не менше 15 м (санітарні відстані до житлових будинків на суміжних земельних ділянках). Відповідач не вправі використовувати земельну ділянку не за її цільовим призначенням, з порушенням екологічних вимог, власник забов`язаний додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля (а.с.22-23). Однак, звернення позивачки до органів самоуправління були безуспішними, як і до Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.25-27) та голови квартального комітенту (а.с.28). Позивачка позбавлена нормального відпочинку, нормальних умов співіснування із сусідом тощо. Відповідач ігнорує не лише рекомендації органу виконавчої влади, а й судові засідання. Тому, за таких підстав, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved