Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

10.02.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 19.11.2016 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з матір`ю. Претензій щодо визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні сторони один до одного не мають. Протягом останнього часу подружніх відносин не підтримують, відновляти їх наміру не мають. Почуття любові, поваги та взаєморозуміння між сторонами втрачено. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати. Позивач до судового засідання не з`явилась. Разом з позовом подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився. Подано заяву про розгляд справи без його участі та задовольнити вимоги у повному об`ємі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Судом встановлено, що 19 листопада 2016 року сторони зареєстрували шлюб, який зареєстрований Заводським районним у м. Миколаєві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №582. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду шлюбу виявилося те, що у сторін різні характери та погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Примирення між подружжям не можливе. Відповідно до вимог ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.\~55\~СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення [PERSON] до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було.

Outcome: approved