Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

20.12.2021 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 06.11.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною було відкрито виконавче провадження № 67416799 по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 23406 від 20.08.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, яким було стягнуто з позивачки на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 11692 грн. 09 коп. Бригіда Володимир Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, вчинив виконавчий напис № 23406 від 20 серпня 2021 року без документів, що підтверджують безспірність заборгованості та доказів направлення та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень. Зазначає, що жодного договору не укладав, а відтак вимога відповідача не є безспірною і не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріальної дії, а тому спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. 24.12.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, витребувано від відповідача та третьої особи всі матеріали, що стали підставою для видачі виконавчого напису. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Однак, 26.01.2022 відповідачем було надано до суду заяву про виконання ухвали та витребувані докази. У даній заяві відповідачем висловлено позицію щодо пред`явлених позовних вимог позивачем, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідачем по справі - Акціонерним товариством «Банк Форвард» надано відзив на позовну заяву. 28.01.2022 на адресу суду від Приватного нотаріуса Бригіди О.В. надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 24.12.2021. Ухвалою суду від 28.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 03.03.2022 у судове засідання учасники справи повторно не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Позивачем та його представником подано до суду заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності, підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с. 77). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлені належним чином. Будь-яких клопотань не подав про слухання справи за його відсутності. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленою про час, дату і місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила. Окрім, листа від 08.02.2022, в якому зазначає, що 09.12.2021 між приватним виконавцем Павелків Т.Л. та приватним виконавцем Овсієнко А.В. додатковою угодою № 1 від 09.12.2021 розірвано укладений договір про заміщення приватного виконавця, діяльність якого зупинена № 1 від 30.11.2021 (а.с. 135). Третя особа - приватний нотаріус КМНО Бригіда В.О. надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства України. Отже, за письмової згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.03.2022 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини. 29.08.2012 між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 99529683. У зазначеному договорі зазначено анкетні дані [PERSON] (номер та серія паспорту, ким та коли виданий паспорт, ідентифікаційний номер платника податків, адресу). Зазначений договір підписаний сторонами (а.с. 16, 44). Згідно вказаного договору, ПАТ «Банк Руский Стандарт» надав позивачу кредит із встановленим лімітом. Договір № 99529683 від 29.08.2012 нотаріально не посвідчений. 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 23406, за яким із [PERSON] на користь АТ ««Банк Форвард»» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 99529683 від 29.08.2012 у розмірі 10592, 09 грн (а.с. 17, 86). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором № 99529683 від 29.08.2012 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 01.05.2019 по 30.07.2019. Сума заборгованості складає 10592,09 грн, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить - 7202, 62 грн; заборгованість за процентами становить - 2789, 47 грн., плата за пропуск мінімальних платежів становить - 600,00 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1100, 00 грн. Загальні сума, що підлягає стягненню з боржника [PERSON] становить 11692, 09 грн. Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 67416799 від 06.11.2021 (а.с. 18, 19). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, станом на 20.08.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 20.08.2021 виконавчий напис № 23406, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 23406 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95). Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом ЗУ «Про нотаріат». Зазначені обставини є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим інші доводи судом не оцінюються. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, тобто поза межами своїх повноважень в порушення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису № 23406, вчиненого 20.08.2021, таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу не надано. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору підлягають стягненню з відповідача - Акціонерного товариства «Банк Форвард» на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved