Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

У листопаді 2021 року з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшов позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 14.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої позивач дізнався, що станом на жовтень 2021 рік, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., знаходиться виконавче провадження №66801316 з примусового виконання виконавчого напису № 35356 від 12.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 35644,00 грн. Вищевказану постанову, разом із постановами про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди від 14.09.2021, родичі позивача отримали 21.09.2021 року. Окрім вказаних постанов, жодних інших документів, в тому числі виконавчого напису № 35356 від 12.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, позивачем отримано не було. Приватним нотаріусом не було повідомлено позивача [PERSON] про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно він не міг відреагувати жодним, чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в п. 10 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України судової практики з розгляду спорів про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014, неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того позивач зазначив, що до 21.09.2021, окрім вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, ним будь-яких інших документів отримано не було. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», з метою вирішення питання мирним шляхом, не зверталося до нього із письмовою вимогою про погашення суми боргу. Жодного кредитного договору із ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» позивач не укладав та грошові кошти не брав. У позивача відсутні будь-які зобов`язання перед вказаною фінансовою компанією. Позивачу не відомо з яких підстав вказана установа бажає стягнути із нього грошові кошти у розмірі 35644,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис № 35356, приватним нотаріусом вчинений з численними порушеннями чинного законодавства України, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що, по-перше, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень договору та сплати суми боргу, по-друге, у нотаріуса на час вчинення ним виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості боржника перед цим стягувачем. Більше того, згідно листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «Про розгляд запиту» від 06.09.2021 року за вих. №40024/6- 21, «Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1075/6 від 30 червня 2021 року «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.», пункту 4 частини першої статті 29-1 Закону, зупинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального ОКРУГУ Остапенка Євгена Михайловича з 01 липня 2021 року у зв`язку з необгрунтованою відмовою приватного нотаріуса від надання Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) документів для перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил нотаріального діловодства, до усунення цієї обставини.» 16 листопада 2021 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, жодних заяв, клопотань, а так само відзову на позовну заяву до суду не направив. Представник позивача - адвокат Дьякова Т.В. надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без участі її та позивача [PERSON] . Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, однак судові повістки не отримував. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду надав копію матеріалів виконавчого провадження. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Судом встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №35356 від 12.05.2021, було стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 2547970, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» у розмірі 35644 грн., що складається з основного боргу - 7372 грн., відсотків - 25822 грн., та заборгованості за нарахованою комісією - 1520 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.03.2021 по 10.05.2021. Розмір плати, сплачений стягувачем за вчинення виконавчого напису підлягає стягненню з боржника. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 14.09.2021, відкрито виконавче провадження ВП №66801316 з виконання виконавчого напису №35356, виданого 12.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості на загальну суму 35644 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 28.10.2021, в рамках виконання виконавчого провадження №66801316, накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] . Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Крім того, при вирішенні справи суд враховує висновки постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, згідно до якої визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved