Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та просить: визнати незаконним та скасувати Наказ Директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області №128-к від 05.11.2021 року про відсторонення її від роботи, а також просить стягнути з відповідача на її користь понесенні нею судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що наказ не був мотивований. На думку позивача, відповідач в процесі видання наказу грубо порушив ч. 1 статті 7 Закону країни Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя» від 24 лютого 1994 року, оскільки не зазначено, що він виданий у зв`язку з отриманням керівником відповідного письмового подання посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби України, і на підставі п.1.2.5. Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженої Наказом 103 України 14.04.95. №66, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 серпня 1995 р. за №270/806. Також в наказі повинно бути чітко вказано, що причиною відсторонення працівника від виконання ним посадових обов`язків є: «необґрунтована відмова працівника від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні». Наказ про відсторонення працівників від виконання посадових обов`язків «через відсутність вакцинації» було підписано директором 5.11.2021 року, а працівників відсторонили від виконання посадових обов`язків з 8.11.2021 року до набрання чинності Наказом МОЗ України №2153 від 04.10.21 року. На думку позивача, оспорюваний наказ суперечить Конституції України та законам України, а також Конвенції з прав людини, яка є частиною законодавства України. Ухвалою судді від 07.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження.. Представник відповідача подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову, посилаючись на те, що з дати повідомлення, з 28 жовтня 2021 року до 08 листопада 2021 року, позивач не надав до навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1 гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області документу, який підтверджував би наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання для проведення відповідного.щеплення. Наказом директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1- гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області від 05 листопада 2021 року №242-од видав наказ про заміну заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] з 08 листопада 2021 року на час відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. У відповідності до ст.46 КЗпП України, роботодавець може відсторонити працівника від роботи, якщо працівник: з`явився на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмовляється або ухиляється від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Тобто, оскільки позивач є заступником директора з навчально-виховної роботи навчального закладу, не пройшла обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, не має протипоказань до вакцинації, керівник відповідача зобов`язаний був відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61- 13444св19) зазначено, що «відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. На думку відповідача, рішення керівника відповідача про відсторонення позивача від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи. Сторона позивача подала заперечення на відзив, в яких зазначила, що відповідач у своєму відзиві не спростував докази порушення її права на захист персональних даних про її стан здоров`я, а також Наказ МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» №2153, на який посилається відповідач 5 листопада 2021 року у своєму наказі №128-к ще не був чинним і посилання на цей наказ є незаконним, оскільки порушує статтю 58 Конституції України. Відсторонення позивача відбулось з порушенням вимог Законів України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб»,\~«Про забезпечення\~санітарного та\~епідемічного благополуччя\~населення»,\~а також\~підзаконних нормативних\~актів.\~ В судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~підтримала позовні\~вимоги,\~посилаючись на\~їх обгрунтованість.\~Представник відповідача\~навчально-виховного\~комплексу «Загальноосвітня\~школа І-ІІІ\~ступенів №1-гімназія»\~м.Копичинці\~Гусятинського району\~Тернопільської області\~в судове\~засідання не\~з`явився.\~Директором школи\~Яворівською О. 03.03.2022 року подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , що [PERSON] з 03.09.2018 року прийнято на роботу у навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №1 гімназія» м.Копичинці, призначено на посаду вчителя початкових класів з неповним тижневим навантаженням. 31.08.2020 року переведена на посаду 0,5 ставки заступника директора з навчально-виховної роботи. (а.с. 30-33). Позивача [PERSON] \~25.10.2021\~року ознайомлено\~з витягом\~з наказуМОЗ від 04.10.21 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.10.21 року за № 1 306/36 928. (а.с.45-46). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач згідно повідомлення від 28.10.2021 року №01-36/194 повідомив позивача про обов`язковість щеплення проти СОVID-19 для працівників закладу, та запропонував надати документ, що підтверджує наявність профілактичного щеплення від COVID 19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ.(а.с.47) Як слідує\~із наказу\~директора навчально-виховного\~комплексу «Загальноосвітня\~школа І-ІІІ\~ступенів №1\~гімназія» м.Копичинці\~Гусятинського району\~Тернопільської області\~від 05\~листопада 2021\~року №128-к,\~заступника директора\~з навчально-виховної\~роботи [PERSON] \~відсторонено від\~роботи з\~8\~листопада 2021\~року без\~збереження заробітної\~плати.\~Підстава відсторонення:\~наказ МОЗ\~від 04.10.2021\~року №\~2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». (а.с.48). Як встановлено,\~на момент\~винесення оспорюваного\~наказу від\~05\~листопада 2021\~року про\~відсторонення [PERSON] \~від роботи\~на час\~відсутності щеплення\~проти COVID-19,\~наказ МОЗ\~від 04.10.2021\~року №\~2153 «Про затвердження\~Переліку професій,\~виробництв та\~організацій,\~працівники яких\~підлягають обов`язковим\~профілактичним щепленням»,\~зареєстрований в\~Міністерстві юстиції\~України 07\~жовтня 2021\~року за\~№ 1306/36928,\~ще набрав\~законної сили. Оскаржуваний наказ мотивований нормами, які ще не набрали чинності станом на дату його видачі. З наказом позивач [PERSON] ознайомилась 5 листопада 2021 року. Як слідує із змісту оспорюваного наказу, в ньому зазначено, що позивача відсторонено у звязку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення. Факт ухилення позивача від обов`язкових профілактичних щеплень, як слідує з проаналізованих вище документів, належним чином встановлений не був. Даних про те, що позивач ухилялась від щеплення, суду не надано. Як зазначено у ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Тобто відмова чи ухилення цих працівників від обов`язкових профілактичних щеплень має відбутись саме у такому порядку, що встановлений законом. Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у тій же статті (частина 6), де зазначено, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Згідно ч.5 ст.7, ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», підприємства, установи і організації зобов`язані: усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Згідно з Наказом МОЗ від 04.10.21 р. № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.10.21 р. за № 1 306/36 928, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. За затвердженим вказаним вище наказом Переліком професій, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV - 2, на період дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV - 2, підлягають працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно - технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. У Примітці до Переліку професій зазначено, що у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.11 року № 595, зареєстрованого в МЮ України 10.10.11 р. за № 1 161/19 899. Наказ Міністерства охорони здоров`я набрав чинності 08.11.21 року. Згідно приписів ч.1, ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тому, аналізуючи зміст оспорюваного наказу, інші надані сторонами докази у справі, суд враховує, що підставою видачі відповідачем 05.11.21 року оспорюваного наказу став наказ Міністерства охорони здоров`я від 04.10.21 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», що набрав чинності лише 08.11.21 роки з вимогами, про які позивач після набрання цим нормативно - правовим актом чинності, тобто, після 08.11.21 року - належно повідомленою (попередженою) адміністрацією місця роботи не була. Як вже встановлено, стороною відповідача при відстороненні позивача від роботи не дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.5 ст.7, ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі одного лише повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, яке саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивачки від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання особою медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, зокрема. За результатами розгляду справи судом встановлено, що винесення відповідачем оскаржуваного наказу лише на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, без наявності у відповідача відомостей на підтвердження ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також без належного повідомлення позивача про обов`язковість такого щеплення проти СОVID-19 та можливого відсторонення з цих підстав, є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивачки на працю. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позову, який підлягає до задоволення. Суд окремо відзначає, що рішення про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи не підлягає негайному виконанню, оскільки воно не належить до вичерпного переліку відповідних рішень, передбачених статтею 430 ЦПК України. Суд не знаходить підстав для винесення окремої ухвали відповідно до положень ст. 262 ЦПК України. Слід також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягнути з навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved