Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» з 06.10.2006 року по 01.07.2021 року. 01.07.2021 року його було звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. При звільненні йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату. 06.11.2021 року він звернувся з письмовою вимогою про виплату відповідачем належної йому суми заборгованості, оскільки у день звільнення він не працював. Відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки відповідача його середньоденний заробіток становить 655,40 грн. Таким чином, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.11.2021 року по 07.12.2021 року становить 14418,80 грн., (з розрахунку 665,40 грн. х 22 робочі дні =14418,80 грн.). Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08.11.2021 року по день ухвалення судового рішення. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву де визнав позов частково та оскільки заява позивача про виплату заробітної плати надійшла до відповідача 10.11.2021 року, просив розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводити з вказаної дати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що позивач з 06.10.2006 року по 01.07.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював слюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 6-7). Згідно довідки відповідача від 18.11.2021 року позивач у день звільнення, а саме 01.07.2021 року, не працював, перебував у відпустці без збереження заробітної плати, що не заперечується позивачем (а.с.12). 06.11.2021 року позивачем пред`явлено вимогу до відповідача про проведення з ним розрахунку відповідно до ст.116 КЗпП України, яка була отримана відповідачем 09.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.9). Згідно довідки відповідача від 18.11.2021, середньоденна заробітна плата позивача становить 655,40 грн. (а.с.11). Згідно довідки відповідача від 02.02.2022 року, заборгованість перед позивачем по заробітній платі та іншим нарахованим сумам була виплачена позивачу в повному обсязі 30.12.2021 року (а.с. 22). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивач не працював та 06.11.2021 поштою направив відповідачу заяву з вимогою про проведення з ним повного розрахунку, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано відповідачем 09.11.2021 року. \~Враховуючи,\~що відповідачем\~повний розрахунок\~з позивачем\~при звільненні\~не було\~проведено,\~позивач в\~день звільнення\~не працював\~ та\~повний розрахунок\~заборгованості перед\~позивачем проведено\~30.12.2021\~року,\~тому за\~період з\~10.11.2021\~(наступний\~день пред`явлення\~вимоги про розрахунок) по 30.12.2021 року (день фактичного повного розрахунку з позивачем), позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23594,40 грн. без утримання податків і зборів із розрахунку: 655,40 грн. х 36 робочих днів за період з 10.11.2021 по 30.12.2021. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial