Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача за первинним позовом [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям та проживали в [ADDRESS] і станом на 30.06.1990 року це господарство рахувалось колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членом двору - дружина [PERSON] , яка померла [INFO] і одночасно була останнім членом цього двору. [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 року не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по Ѕ частині будинку. Право власності на будинок не реєструвалося, тому відсутні правовстановлюючі документи. [INFO] помер дідусь позивача по материній лінії [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшла належна йому Ѕ частина вказаного житлового будинку. На випадок смерті [PERSON] у виконкомі Соколівської сільської ради склав та посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 25 в користь внука [PERSON] . Таким чином, спадкоємець, будучи неповнолітнім, фактично спадщину прийняв, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] померла бабуся позивача по материній лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли належна їй Ѕ частина зазначеного житлового будинку. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла внучці [PERSON] . Позивач [PERSON] вирішив юридично оформити спадкові права, а тому 18.10.2021 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус йому відмовив через відсутність правовстановлюючих документів на згаданий житловий будинок. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом), в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям та проживали в [ADDRESS] і станом на 30.06.1990 року це господарство рахувалось колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членом двору - дружина [PERSON] , яка померла [INFO] і одночасно була останнім членом цього двору. [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 року не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по Ѕ частині будинку. Право власності на будинок не реєструвалося, тому відсутні правовстановлюючі документи. [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшла належна йому Ѕ частина вказаного житлового будинку. На випадок смерті [PERSON] у виконкомі Соколівської сільської ради склав та посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 25 в користь внука [PERSON] . Таким чином, спадкоємець, будучи неповнолітнім, фактично спадщину прийняв, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] померла бабуся позивача по материній лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли належна їй Ѕ частина зазначеного житлового будинку. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла внучці [PERSON] , яка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав і їй було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на згаданий житловий будинок. Позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача за первинним позовом подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а зустрічний позов визнають і наслідки визнання позову їм зрозумілі. Відповідачка за первинним позовом (позивачка за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первинним позовом визнає і наслідки визнання позову їй зрозумілі, а вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача за первинним позовом (відповідача за зустрічним позовом) подано заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.52), заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання первинного позову та визнання зустрічного позову (а.с.62). Відповідачкою за первинним позовом (позивачкою за зустрічним позовом) подано заяву про розгляд справи за її відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.53), заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання первинного позову та підтримання зустрічного позову (а.с.63). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.12.2021 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.34-35) Ухвалою підготовчого засідання від 03.02.2022 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та вимоги за зустрічним позовом об`єднано у одне провадження з первісним позовом (а.с.58-59). Ухвалою підготовчого засідання від 03.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60-61). Ухвалою судового засідання від 25.03.2022 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.69). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони за первинним і зустрічним позовами посилаються як на підстави своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що первинний і зустрічний позови підлягають задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 20.12.2002 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Соколівської сільської ради, яким заповів все належне йому майно своєму внукові [PERSON] (а.с.12). 20.12.2002 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Соколівської сільської ради, яким заповіла все належне їй майно своїй внучці [PERSON] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] у с.Сенів Жидачівського району Львівської області, про що свідчать свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 11.10.2006, Серія [NUMBER] від 21.03.2009 (а.с.10, 14). Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.10.2009, спадкоємцем майна [PERSON] є її внучка [PERSON] . Спадкове майно складається з земельної частки (паю) в майні ССП ім. Л. Українки, площею 2,37 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Соколівської сільської ради (а.с.17). Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру №66446961 від 16.09.2021, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.13). Відповідно до витягу з погосподарської книги с. Сенів Львівського району Львівської області від 27.09.2021, по [ADDRESS] станом на 30.06.1990 рахувалось господарство колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] , членом двору була дружина [PERSON] , яка померла [INFO] і одночасно була останнім членом цього двору (а.с.9). Згідно з довідкою ВК Бібрської міської ради від 27.09.2021, [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] , разом з ним до дня його смерті і на день смерті проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] і була останнім членом цього двору. Заповіт від [PERSON] посвідчено у виконкомі Соколівської сільської ради за реєстром №25 від 20.12.2002 (а.с.11). Відповідно до довідки ВК Бібрської міської ради від 27.09.2021, [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] і була останнім членом цього двору. Заповіт від [PERSON] посвідчено у виконкомі Соколівської сільської ради за реєстром №26 від 20.12.2002 (а.с.15). З технічного паспорта від 30.09.2021 вбачається, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Б1», сараєм «Б2», сараєм «Г1», погребом «Д1», воротами №1, огорожею №2 (а.с.19-23). Постановами Жидачівської ДНК від 18.10.2021 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.18, 44). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача за первинним позовом та позивачки за зустрічним позовом права власності на майно у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації ними цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Нормою частини 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами частини 4 статті 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] і на час відкриття спадщини це право не змінилося. За життя [PERSON] 20.12.2002 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів внукові [PERSON] . [PERSON] 20.12.2002 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла внучці [PERSON] . З огляду на дату смерті спадкодавців [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Позивач за первинним позовом [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття був неповнолітнім і не відмовлявся від її прийняття за згодою батьків. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину після її смерті, про що свідчить видане на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину належного [PERSON] майна (земельної частки (паю). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають обґрунтоване право власності на житловий будинок, разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (по Ѕ частині цього житлового будинку кожний) у порядку спадкування за заповітом, однак позбавлені можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] та [PERSON] не визнається, відтак позивач за первинним позовом та позивачка за зустрічним позовом мають законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулися до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позовів, вважає, що первинний і зустрічний позови слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved