Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської (нині Полицької) сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять - земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розатошовані на території Ромейківської (нині Полицької) сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району загальною площею 3,73 га. Вказану спадщину він прийняв як спадкоємець за заповітом, однак спадкову справу оформити не зміг, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату йому відмовлено. Просить визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду 28.12.2021 року. Ухвалою суду від 10.01.2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, однак подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] , померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. За життя [PERSON] , належали земельні ділянки, для ведення особистого селянського господарства площею 3,73га на території Ромейківської (нині Полицької) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379725. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за заповіт. Згідно заповіту який посвідчений 25.12.1998 року секретарем Ромейківської сільської ради Ляшик Л.Д., вбачається, що [PERSON] , свій сертифікат на право на земельну частку (пай) заповіла своєму внуку - [PERSON] . Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 29.12.2021 року вбачається, що спадкодавиці [PERSON] , було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0145276. Згідно постанови Володимирецької державної районної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №1375/01-16 від 23.12.2021 року, вбачається, що оформити спадкові права на земельну ділянку через нотаріальну контору [PERSON] , не має можливості, оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №379725 виданий після смерті [PERSON] . Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] , набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації № 159 від 25.12.1998 року був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] , є спадкоємцем майна [PERSON] , за заповітом, і єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у відповідності до вимог до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України, оскільки у визначений законодавством термін звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить. Враховуючи викладене,

Outcome: approved