Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-22 00:00:00

07 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд (з урахуванням уточнення позову від 24.11.2021 року) виключити із актового запису №6 про народження [PERSON] , зробленому 01.06.2011 р. Виконавчим комітетом В`язівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , звільнити [PERSON] , [INFO] від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2019 р. (справа №183/2547/19, провадження №2/183/2401/19), з дня подання первісного позову, стягнути з Відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1816,00 грн., витрати на проведення експертизи 8025,00 грн. Позов мотивовано тим, що позивач з 25.03.2011 р. перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 р. було розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого було записано позивача. Однак, є підстави вважати, що він не є біологічним батьком дитини. Відповідно до медичних висновків, аналізів позивач не може мати дітей без спеціального медичного втручання, а також дитина зовсім на нього не схожа. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 27.01.2022 року прийнято уточнені позовні вимоги. Ухвалою суду від 21.02.2022 року призначено розгляд справи по суті, закрито підготовче провадження. Позивач в судове засідання 23.03.2022 року не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання 23.03.2022 року не з`явилась про дату, час та місце повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, в судовому засіданні 21.02.2022 року позовні вимоги визнала частково, а саме визнала в частині виключення із актового запису №6 про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON] , а також звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . В частині стягнення з відповідача сплаченого судового збору в розмірі 1816,00 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 8025,00 грн. просила відмовити в задоволенні. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просили провести розгляд справи без їх участі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису про народження №6 від 01 червня 2011 р. [PERSON] , [INFO] , батьком записано [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] , [INFO] , підстава для запису відомостей про батька: Актовий запис про шлюб №5 від 25.03.2011 року, складений виконкомом В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року (справа №183/2547/19, провадження №2/183/2401/19) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно висновку експерта №879 від 27.10.2021 року громадянин [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Тобто, батьківство [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , виключається. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи як доказ висновок судово-медичної експертизи №879 від 27.10.2021 року, враховуючи визнання відповідачем, матір`ю дитини, позовних вимог про виключення з актового запису відомостей про позивача, як батька дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача про виключення із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого виконкомом В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 01 червня 2011 року №6, відомостей про батька [PERSON] , [INFO] . Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розд. ІІІ СК, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм, обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акту про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини. Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже, за змістом положень ст.180 СК, обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Однак згідно положень статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аліменти були виплачені на підставі рішення суду, що набрало законної сили, дій щодо недобросовісності з боку набувача, відповідача у справі, судом не встановлено, оскільки відсутність кровного споріднення між дитиною та батьком була встановлена тільки при розгляді даної справи, тобто достеменно стало відомо про те, що позивач не є батьком дитини тільки при розгляді даної цивільної справи. В матеріалах справи відсутні докази, позивачем суду не надано доказів наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів, при цьому обов`язок щодо доказування покладається на сторін згідно ст.81 ЦПК України. Таким чином, у суду відсутні підставі для звільнення позивача від сплати аліментів з дня подання первісного позову, оскільки суми аліментів, які вже були отримані набувачем аліментів поверненню не підлягають. Суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для звільнення [PERSON] , [INFO] від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2019 р. (справа №183/2547/19, провадження №2/183/2401/19), з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи. За змістом положень ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. В уточнюючій позовній заяві позивач просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. За таких обставин, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] - 7945,80 грн (сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень), сплачених позивачем витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та сплачений при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір у розмірі 1816 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), що підтверджується квитанціями про оплату від 18.10.2021 року та 23.11.2021 року, які долучені до матеріалів справи разом з уточненим позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial