Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 08.10.2005. Дітей від шлюбу немає. Під час перебування у шлюбі вона захворіла та 17.03.2009 їй було встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням, яка постійно тривала. З 14.03.2016 їй була встановлена вже 2-га група інвалідності. Згідно акту огляду медико-соціальною експертною комісіє, що підтверджується довідкою серія 12 ААБ №641672, група інвалідності продовжена до 01 червня 2023, її діагноз: важка неконтрольована гормоно залежна астма 4 ст., пневмосклероз легень, фторинна емфізема, легеневе серце, полівалентна алергія, та ще ряд інших діагнозів (грижі ендометріоз), що пов`язані та розвиваються внаслідок ускладнень. Вказані обставини підтверджуються пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 19 травня 2009 та пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 22 вересня 2020. На даний час вона отримує пенсію у розмірі 1 854 гривні, якої їй не вистачає на проживання та лікування, а тому вона потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, який не проживає із нею, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у Вінницькому ВБ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді водія інкасатора. Інших близьких рідних осіб, які б могли надати їй допомогу позивач не має. Протягом усього часу з початку захворювання так і зараз вона щоденно постійно вимушена витрачати великі кошти на лікування. В зв`язку із вищевикладеними обставинами та з огляду на те, що відповідач як чоловік повністю усунувся від виконання свого обов`язку щодо утримання своєї непрацездатної дружини, просить стягнути з відповідача по справі на її утримання аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, протягом встановленого строку інвалідності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, врахувавши її доводи та письмові докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, та визнає заявленні позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1, 2, 3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Відповідно до ч. 1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 ст. 75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2005, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб актовий запис №2566 від 08 жовтня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 03 травня 2007 року (а.с. 15). Позивач на даний час не працює, з 17.03.2009 їй було встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням, яка постійно тривала. З 14.03.2016 їй була встановлена вже 2-га група інвалідності. Згідно акту огляду медико-соціальною експертною комісіє, що підтверджується довідкою серія 12 ААБ №641672, група інвалідності продовжена до 01 червня 2023, її діагноз: важка неконтрольована гормоно залежна астма 4 ст., пневмосклероз легень, фторинна емфізема, легеневе серце, полівалентна алергія, та ще ряд інших діагнозів (грижі ендометріоз), що пов`язані та розвиваються внаслідок ускладнень (а.с. 12). Вказані обставини підтверджуються пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 19 травня 2009 та пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 22 вересня 2020 (а.с.6,11). На даний час вона отримує пенсію у розмірі 1 854 гривні, якої їй не вистачає на проживання та лікування, а тому вона потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, який не проживає із нею, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у Вінницькому ВБ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді водія інкасатора. Інших близьких рідних осіб, які б могли надати допомогу позивачу не має. Протягом усього часу з початку захворювання так і зараз вона щоденно постійно вимушена витрачати великі кошти на лікування, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.16, 19-86). Тобто позивач є непрацездатною особою, інвалідність нею отримана під час перебування у шлюбі з відповідачем, а тому в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України є непрацездатною дружиною. Відповідач в свою чергу зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , інвалідом не є, офіційно працевлаштований, працює у Вінницькому ВБ «Райффайзен Банк Аваль» на посаді водія інкасатора та отримує заробітну плату, тобто має стабільний дохід, інших утриманців не має, тяжкими хронічними захворюваннями не страждає, утримання по виконавчим листам з нього не проводяться. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а відповідач, може і зобов`язаний утримувати свою колишню дружину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. Тому, враховуючи, що стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців, батьків, дочки, сина, його визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача у розмірі - 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору, від сплати якого позивача звільнено.

Outcome: approved