Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що від стосунків відповідачем народилась доньку [PERSON] [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, позбавлений батьківських прав, ухиляється від утримання дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд із письмової згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області складено актовий запис № 2800 від 18.07.2012 року. До актового запису внесено відомості про батька [PERSON] та матір [PERSON] на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства відповідно до ст. 126 СК України. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2019 року справа № 127/15819/19 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] [INFO] . Неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я дитини, відповідача, який є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має. В зв`язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, тобто в даній справі з 13 жовтня 2021 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 992,40грн.

Outcome: partial