Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов позов ТОВ «Вердикт капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 08.09.2016 між позичальником [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1043/82/0115925, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 6300,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 08.09.2020 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Позивач вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами кредитного договору. 20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №010/1043/82/0115925 від 08.09.2016, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість у повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 22.09.2021 становить 13677,26 грн. з яких: 11516,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2160,85 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору. Розмір заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 22.09.2021 становить 15367,75 грн., з яких: 359,69 грн. - нараховані 3% річних; 1330,80 грн. - втрати від інфляції; 11516,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2160,85 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору. Враховуючи вищевказане, ТОВ «Вердикт капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 15367,75 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відповідачеві надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання 23.02.2022 сторони не з`явилися. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Позивач ТОВ «Вердикт капітал» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 10.12.2021 з документами - «Супровідний», «Ухвала про відкриття провадження», «Судова повістка». Представник позивача - Генеральний директор ТОВ «Вердикт капітал» у прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, судом виконано вимоги положень ст. 128 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце судового розгляду. Відзив та заперечення від відповідача не надійшли. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір, визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленого договором або законом (ст. 514 ЦК України). Судом встановлено, що 20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт капітал» належні йому права вимоги за кредитними договорами. Згідно витягу з Реєстру Боржників від 23.09.2019 до Договору відступлення права вимоги №114/2/19-F від 20.09.2019, до якого відноситься [PERSON] (порядковий номер 256 у реєстрі), останній отримав кредит 08.09.2016 за номером кредитного договору №010/1043/82/0115925; сума договору у валюті договору - 6300,00; загальна сума заборгованості у валюті договору - 11885,57; сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту у валюті договору - 11516,41; сума заборгованості за відсотками у валюті договору - 369,16. Відповідно до платіжного доручення №2 від 17.03.2020, платник ТОВ "Вердикт капітал" перерахував отримувачу АТ "Райффайзен Банк Аваль" 1875601,63 грн; призначення платежу: оплата портфелю згідно договору №114/2-19-F від 20.09.2019. Отже, позивачем доведено, що ТОВ «Вердикт капітал» є належно заміненим кредитором внаслідок передання йому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Згідно договору про надання банківських послуг у сфері страхування №010/1043/82/0115925 від 08.09.2016, між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування. Зміт цього Договору такий. Умови кредитування (стаття 1 договору): розмір поточного ліміту кредиту складає - 6300,00 грн., в подальшому встановлюється та визначається відповідно до ст. 1 договору; строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту - строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 08.09.2016 та закінчується 08.09.2020; процентна ставка за користування кредитом - фіксована, 45% річних; процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом - 45% річних; рахунок клієнта, до якого встановлюється ліміт кредиту - №26257254886/1143572100; договір банківського обслуговування - клієнтом підписана угода №PDV2-1201694 від 30.09.2015, разом із публічною пропозицією, правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», згодою на розкриття банківської таємниці, обробку персональних даних та іншої конфіденційної інформації, тарифами на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, заявами, всіма змінами, додатками та додатковими договорами/ угодами до них. У статті 3 Договору викладено порядок погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, погашення недозволеного овердрафту. Таку,у п. 3.1 вказано, що за користування кредитом клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, зазначеною у договорі; п. 3.3 передбачено, що проценти нараховуються за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, до яких застосовується пільговий період. Заборгованість клієнта перед банком, яка складається із заборгованості за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом, неустойок, комісійних винагород за обслуговування кредитного рахунку, процентів за користування недозволеним овердрафтом має бути сплачена клієнтом у повному обсязі негайно. Із цими умовами відповідач [PERSON] ознайомлений, що підтвердив власним підписом. У додатку №1 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1043/82/0115925 від 08.09.2016, зазначено: сума поточного ліміту згідно договору - 6300,00 грн.; строк кредиту - 48 місяців. Процентна ставка: при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду - 45%. Розмір щомісячно нарахованих процентів за кредитом: при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду - 240,78 грн. Розмір щомісячного платежу: 5%; за умови користування кредитом в межах пільгового періоду - 315,00 грн.; за умовами користування кредитом поза межами пільгового періоду - 759,78 грн. Страховий платіж: розмір щомісячного страхового платежу - 31,50 грн. Штраф - 1% (мін. 50 грн.) Плата за обслуговування рахунку - 15 грн. Підписом [PERSON] засвідчив, що отримав другий примірник цього додатку 08.09.2016. Згідно заяви на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 08.09.2016, [PERSON] отримав кредитну картку Прозора із сумою ліміту кредитування 6300 грн. терміном на 48 місяців. Дана заява містить підпис позичальника. Також у матеріалах справи міститься ідентична заява на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», яка заповнена власноруч відповідачем [PERSON] 31.08.2016. Крім цього, 08.09.2016 [PERSON] ознайомлений із довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора», у якій передбачені загальні умови кредитування, а саме: форма видачі кредиту, погашення заборгованості по кредиту та процентах, тип процентної ставки та валюта кредиту, наявні форми кредитування, у тому числі «Кредитна картка - Прозора», у яких вказано платежі, штрафи та комісії за здійснення розрахункових операцій, що підтверджується його підписом на такій довідці. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. З розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 22.09.2021, зазначено, що заборгованість становить 15367,75 грн., яка складається з: 11516,41 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 369,16 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги; 2951,85 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору; 1330,80 грн. - інфляційні збитки за корисування грошовими коштами у відповідності ст. 625 ЦК України. Нарахування заборгованості також прослідковується із розрахунку заборгованості по картковому кредиту, згідно якого, [PERSON] з 23.10.2016 по 28.09.2019 нараховано заборгованість у розмірі 12001,23 грн.; 20.04.2016 кредитний ліміт було збільшено з 6300,00 грн. до 9700,00 грн. Користування [PERSON] кредитними коштами та нарахування заборгованості також підтверджується звітом із транзакціями за кредитною карткою, у якому відображено дати, коли здійснювалось зняття та поповнення коштів, та розміри платежів. Так, користування кредитними коштами здійснювалось з 16.11.2016 по 23.09.2019. За таких обставин, позивачем доведено наявність чинних між сторонами кредитних правовідносин, наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, а тому право кредитора підлягає захисту у судовому порядку. Як було зазначено вище, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що процентна річна ставка, встановлена банком становить - 45% річних, тому вказані 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) повинні бути виключені із розрахунку заборгованості, оскільки такі нарахування здійснюються лише за умови відсутності між сторонами домовленості щодо сплати процентів за користування коштами. Отже, заборгованість [PERSON] за основним боргом становить: 11516,41+2160,85+ 1330,80 =15008,06 грн., що підлягає стягненню на користь ТОВ «Вердикт капітал». Щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду є підстави стягненути такі витрати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. В іншому ж випадку - такі підстави відсутні. Вказане узгоджується з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. У відповідності до ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: - Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); - За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; - Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; - Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; - Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; - Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. В підтвердження укладення угоди про надання правової допомоги, позивачем надано наступні матеріали: договір №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс»; прас-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Асістанс»; платіжне доручення №0289280000 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021; заявку на надання юридичної допомоги №33 від 27.09.2021; витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 30.09.2021 від 30.09.2021. У договорі №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 у розділі 4 Порядок здійснення розрахунків передбачено, що юридичну допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми на рахунок, зазначений у розділі 10 цього договору. Однак у розділі 10 не вказано, яка саме сума має бути сплачена клієнтом за надання правової допомоги саме у цій справі. Так, у вказаному договорі не має відомостей щодо надання правничої допомоги саме при розгляді цієї справи, а вказано про правничу допомогуне загалом, як юридичній особі, при здійсненні нею діяльності. Крім того, з платіжної квитанції у сумі 200 000,00 грн. не можливо встановити, який розмір із цієї суми було сплачено саме на потреби цієх справи. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення з [PERSON] понесених витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи наведене, позовна заява ТОВ «Вердикт капітал» підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» слід стягнути суму кредитної заборгованості у розмірі 15008,06 грн.; в решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 216,87 грн.

Outcome: partial