Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки і вона перебуває лише на її утриманні, позивачка прохала стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки середньостатистичного розміру заробітної плати по Черкаському району, але не менше встановленого розміру аліментів для дитини відповідного віку, щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Як встановлено судом і вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2007 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року. А згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.2011 року від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , де обоє записані її батьками. При цьому належних і допустимих доказів на спростування факту батьківства відповідачем суду не надано. А відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено зокрема з довідки № 10830-06-42 від 26.01.2022 року, виданої ЦНАП виконавчого комітету Чигиринської міської ради, що дочка сторін зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини свідчать про те, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, доказів на спростування цього не надано. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану, стану здоров`я, наявності утриманців чи інших підстав неможливості сплачувати аліменти на утримання дочки. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки в добровільному порядку не надає, що порушує право дитини на достатнє матеріальне забезпечення, а також з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо їх дочки, віку та потреб дитини, вважає необхідним стягнути з нього аліменти в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджуватиметься з вимогами ст. 182 СК України, щомісячно до повноліття дитини, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім і співмірним з матеріальними потребами обох сторін. Оскільки вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки середньостатистичного розміру заробітної плати по Черкаському району не грунтуються на вимозі закону, так як стосуються виконання рішення суду та порядку розрахунку розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, який здійснюється державним виконавцем відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та,

Outcome: partial