Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому, із врахуванням заяви про зміну предмету позову від11.09.2018 (том 1 а.с. 103-115) просить: - визнати незаконною бездіяльність комунального підприємства "Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради щодо не забезпечення своєчасності надання, безперервності та відповідної якості житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, а також щодо нездійснення перерахунку плати за послуги опалення, за період з жовтня 2002 по березень 2016 на суму 15 860,65 грн. за адресою: [ADDRESS] ; - визнати незаконною бездіяльність комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської ради щодо не забезпечення своєчасності надання, безперервності та відповідної якості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення в період з жовтня 2016 по квітень 2018, а також щодо нездійснення перерахунку плати за послуги опалення, за період з жовтня 2002 по березень (включно) 2018 на суму25 776,95 грн., за адресою: [ADDRESS] ; - визнати незаконною бездіяльність комунального підприємства «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради щодо нездійснення необхідних робіт (послуг) з утримання в належному стані теплових мереж в будинку за адресою: [ADDRESS] та в квартирі [ADDRESS] цього будинку; - зобов`язати комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради здійснити перерахунок плати за послуги опалення, шляхом скасування нарахувань за період з жовтня 2002 по р березень (включно) 2018 на загальну суму 25 776,95грн., за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.; - стягнути з комунального підприємства "Дніпровські міські теплові мережі" Дніпровської ради моральну шкоду в розмірі - 1 000,00 грн.; - стягнути з комунального підприємства "Житлове господарство Центрального району" Дніпровської міської ради моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з 1968 року. Послуги із опалення до 2016 року надавалися КП «Дніпропетровські міські тепломережі», після цього КП «Теплоенерго». З 2002 року у її квартирі практично відсутнє опалення. З 2003 року вона звертається за вирішенням цього питання. З 2004 по 2016 роки було складено більше 10 актів про неналежне надання послуг із теплопостачання. При цьому відповідачі перекладають провину за це один на одного. Вона неодноразово зверталася із вимогою провести перерахунок плати за теплопостачання, проте отримувала відмову. Внаслідок неналежного надання послуг із теплопостачання позивачка у 2004 та 2009 роках хворіла на пневмонію, у 2013 році також набула хронічний бронхіт та була змушена його лікувати, також лікувала бронхіт у 2016 році, у 2018 році лікувала кашель та нежить. Всіх ці хвороби від постійного переохолодження. Також нею набуто інші хвороби. Хвороби, постійний холод, ненадання їй послуг із теплопостачання спричинили їй моральну шкоду. У відзиві КП «Теплоенерго» заперечує проти позову. Зазначає, що власник особисто несе витрати по утриманні власного майна. За зверненням позивача представниками відповідача проведено обстеження від 27.03.2018, яким встановлено, що стояки перебувають в робочому стані, а радіатори опалення є забитими. Відтак низька температура у приміщенні позивача зумовлена неналежним утриманням квартири. Акти, складені без представників КП «Теплоенерго» не можуть братися до уваги, оскільки це не відповідає нормативним документам, а самі акти не відповідають змісту типового акту-претензії. Крім того в деяких актах зазначено значні періоди, коли до квартири не подавалося тепло, що свідчить про необ`єктивність таких актів. Стверджує, що в будинку, де проживає позивач, у 2007 році встановлено засіб обліку теплової енергії. Тому перерахунок за надання послуг не може бути здійсненним. Також відповідач заявив про позовну давність. Так зокрема вказує, що хвороби позивачем набуто ще в 2009 та в 2013 роках (згідно виписок), тому позивачем пропущено строк позовної давності. Вказує, що доводи позивача про поважність причин пропуску позовної давності є хибними. Також звертає увагу на відсутність доказів завдання моральної шкоди, а довідки про хвороби датовані часом, коли КП «Теплоенерго» ще не існувало, відсутні докази зв`язку між хворобами та виною відповідача. Інші відповідачі право подати відзив не скористались. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Пояснили, що просять стягнути моральну шкоду в сумі 30 тис.грн. із КП «Теплоенерго» через його платоспроможність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Враховуючи, що відповідачі є юридичними особами, відтак могли забезпечити явку представників в судове засідання, за наявності поважних причин неявки мали можливість подати клопотання про відкладення розгляду справи, в тому числі на електронну адресу суду, проте цього не зробили, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників відповідачів. Обставини, встановлені судом. Із копії паспорта громадянина України позивача вбачається, що місце її проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] із 25.09.1992. Копією пенсійного посвідчення підтверджується, що позивач є пенсіонером за віком. Позивачем долучено копії актів, складених за участі представників Ремонтно-експлуатаційної дільниці №2 (далі РЕУ-2) із яких вбачається, що за адресою: [ADDRESS] відсутнє тепло з 01.01.2004 до 29.02.2004, так як забитий радіатор в кухні S=5,4 кв.м. і кімната площею 8,6 кв.м., температура в неопалювальному приміщенні 15 градусів; відсутнє тепло з 30.02.2004 по 05.04.2004; про відсутність опалення у трьох кімнатах квартири. Листами начальник РЕУ-2 звертався до начальника ДГТС із проханням не нараховувати за вказаною адресою плату за опалення в період з 01.11 по 15.11 2007 року в двох кімната, у зв`язку із ремонтними роботами, за період з 01.01.2008 по 01.01.2008 з підстав - повітря у стояках, полотенце-сушарка відсутня з 01.11.2007, з 09.03 по 31.03.2008 в зв`язку із поривом в «моноліті». Позивачем подавалася заява від 21.12.2010 та мешканцями будинку від 12.01.2009, від 22.12.2010 та від 24.12.2010 до ГКПЖ РЄП, начальника РЕУ-2, депутата Кіровського району, у яких вказано про відсутність належного теплопостачання. Листом голова постійної комісії Кіровської районної у м. Дніпрі ради від 24.12.2010 звертався до начальника ДМТМ з проханням розібратися у ситуації щодо теплопостачання у квартирі позивача, яка триває вже декілька років. Згідно відповіді МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» від 10.01.2011 на лист від 24.12.2010, в будинку [ADDRESS] та квартирі [ADDRESS] була проведена перевірка якою встановлено, що в ванній кімнаті квартири відсутній обігрівач, один стояк в кімнаті знаходиться в неробочому стані. Температура у квартирі не перевищує 15 градусів. В будинку встановлено лічильник, запірна арматура по подачі центрального опалення прикрита наполовину, що перешкоджає попаданню тепла до будинку. Позивачем долучено акт огляду роботи системи опалення, складений за участі представника Дніпровських теплових мереж, РЕУ-2 та позивача, згідно якого у квартирі позивача відбувався недогрів з 06.10.2010 по 31.12.2010 у зв`язку із засміченням стояків центрального опалення, відсутністю обігрівача у ванній кімнаті. Позивачем долучено скарги мешканців будинку від 11.02.2016, в тому числі директору МКП «Дніпровські міські тепло мережі» щодо неналежного теплопостачання. Із акту обстеження житлового приміщення від 12.02.2016, вбачається слаба подача теплоносія на будинок, стояки центрального опалення в робочому стані, провели наладку системи центрального опалення будинку. Відповідно до акту обстеження подачі тепла від 26.02.2016, складеного за участі представників КП «ЖГ Кіровського району», служби ТЕК, та інших температура в трубопроводі на вхід 42 градуси при нормі 53.99 градусів, на виході 27 градусів при нормі 43.99 градусів. Аналогічний акт складено 28.03.2016, температура на вході 38 градусів, на виході 27 градусів. В судовому засіданні було допитано свідка - головного інженера КП «ЖГ Кіровського району» [PERSON] , який був присутнім при складення вказаних вище актів від 26.02.2016 та від 28.03.2016, який вказав, що позивач зверталася неодноразово, складалися акти, в будинку було холодно, допустимі норми тепла не було дотримано. Листом від 29.02.2016 позивач зверталася до МКП «Дніпровські міські тепло мережі» із вимогою про перерахування боргу за послуги теплопостачання. У відповіді МКП «Дніпровські міські тепло мережі» від 10.03.2016 вказано про відмову у перерахунку у зв`язку із встановленням загально будинкового лічильника. Згідно листа МКП «Дніпровські міські тепло мережі» від 26.05.2016, із посиланням на акт обстеження від 10.03.2016, причиною нерівномірного розподілу температури теплоносія є засмічення регістрів опалення. Продубльовано висновок про неможливість списання боргу у зв`язку із наявністю загально будинкового приладу обліку. На адвокатський запит КП «Житлове господарство Кіровського району» від 19.09.2016 відповіло, що при неодноразовому обстеженні системи теплоносія будинку [ADDRESS] було встановлено, що система центрального опалення знаходиться у задовільному стані. Згідно відповіді Департаменту житлового господарства ДМР від 01.06.2019, відповідно до отриманої інформації, зокрема акту від 27.03.2018, температура у квартирі складає 14 градусів, відповідно до акту від 28.03.2016 - 12 градусів. Для покращення системи централізованого опалення в опалювальний період 2018-2019 років будуть виконані промивка центрального опалення та ревізія запірної арматури. Також буде вручено приписи власникам житлових приміщень для демонтажу триходових кранів на стояках ЦО, відновлення перемичок та трубопроводів відповідно до проектного рішення. Також буде вивішено оголошення для промивки радіаторів системи ЦО. Позивачкою подавалися заяви щодо недостатнього тепла у квартирі до КП «Теплоенерго» 27.02.2018, 16.03.2018, 19.04.2018. Згідно відповіді КП «Теплоенерго» від 06.03.2018 вбачається, що будинок обладнано приладом обліку теплової енергії, нарахування розміру плати за послуги із централізованого теплопостачання виконується за фактично спожиту кількість теплової енергії відповідно до показів лічильника, пропорційно опалювальній площі всіх споживачів. Позивачу пораджено звернутися до балансоутримувача. Аналогічною є відповідь і від 03.04.2018. У відповідях від 24 та від 25 квітня 2018 року КП «Теплоенерго» покликається на акт обстеження від 27.03.2018 згідно якого причиною зниження температури у житловому приміщенні позивача є засмічення радіаторів опалення. Згідно відповіді КП «Жилсервіс-2» вбачається, що таке підприємство надає послуги із утримання будинку [ADDRESS] з 29.12.2017. Згідно даних по особовому рахунку позивача, їй нараховувалась плата за опалення, а із жовтня 2002 року збільшувався борг по оплаті. Станом на березень 2018 року заборгованість становила 25 776,95 грн. Із довідок КП «Жилсервіс-2» від 07.06.2018, КП «Дніпровські міські теплові мережі» від 11.06.2018, КП «Теплоенерго» від 04.06.2018 вбачається, що прилад обліку тепла у вказаному вище будинку не перебуває на балансі вказаних підприємств. Копією довідки Клінічного об`єднання скорої медичної допомоги від 30.07.2009 підтверджується, що позивачу була надана медична допомога з приводу лівостороння пневмонія. У виписці від 03.04.2013 діагноз - бронхіт. Випискою із медичної карти підтверджується, що позивач з 07.04.2014 по 20.04.2014 лікувалася, діагноз - бронхіт. За випискою від 14.04.2016 у позивача хронічний бронхіт. Позивач лікувалася і в березні 2018 року. Згідно довідки КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» позивачу встановлено діагноз - хронічний бронхіт. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумці 2 560 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. У відповідності до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до ст.18 вказаного Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо (ч.1). Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі (ч.3). Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій (ч.4). Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії (ч.5). Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 у відповідності до п.б ч.1 ст.20 вказаного закону споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 N151 встановлено така норма температури в приміщеннях 18 градусів, в наріжних кімнатах 20 градусів. При цьому при температурі у жилих приміщеннях нижче 12 градусів, а в наружних приміщення нижче 14 градусів плата за централізоване опалення не стягується. Цим порядком встановлено перерахування за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У п.71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. За мотивами Конституційного Суду України, наведеними у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. За висновком Великої Палати ВС (постанова від 06.04.2021 у справі №910/10011/19), Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно приписів абзацу другого ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (п.90). Висновки суду. Протягом спірного періоду позивач проживає у квартирі [ADDRESS] . Виконавцями послуг із централізованого опалення за цією адресою були КП «Дніпровські міські теплові мережі», а із 2016 року - КП «Теплоенерго». Дані обставини підтверджуються наданими доказами та визнаються сторонами. Суду не надано жодного договору щодо надання послуг із централізованого опалення, проте це не свідчить про відсутність обов`язку виконавця надати відповідні послуги, а споживача оплатити їх. Позивачем не надано документів, які б підтверджували яка організація та у який період була управителем будинку, в різний час такими організаціями були Ремонтно-експлуатаційної дільниці №2, КП «Житлове господарство Кіровського району», КП «Житлове господарство Центрального району», КП «Жилсервіс 2». Наданими позивачем доказами підтверджується, що протягом тривалого періоду у квартирі позивача не було забезпечено належного опалення, температура у квартирі, яке є кутовою була 12, 13, 14, 15 градусів, при нормі 20 градусів для кутових (наріжних) приміщень. Позивач неодноразово зверталася до різних органів, в тому числі до управителя та виконавця послуг із заявами про неналежне опалення її житла, проте органи звинувачували один-одного та питання по суті не вирішували. Щодо актів складених за відсутності представників виконавця послуг, то суд відзначає, що такі акти складалися, підписувались та скріплювались печатками органів та організацій, визначались органами місцевого самоврядування. Такі органи та організації не вказували на неможливість складення відповідних актів, позивачу не роз`яснювалось інший порядок фіксації порушень. Крім того, акти та відповіді, які надавались КП «Дніпровські міські теплові мережі» та КП «Теплоенерго» також підтверджують неналежну температуру у квартирі позивача. У даному випадку позивач, як споживач вважається слабкою стороною та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Враховуючи принцип належного урядування, який, враховуючи монопольне становище учасників та державного управління і регулювання відносин у сфері теплопостачання, може застосовуватися до даних правовідносин, обов`язок із оплати послуг із централізованого опалення, які надавалися неякісно не може бути покладено на споживача, яка не мала впливу ані на подачу теплоносія належної температури, ані не систему центрального опалення будинку. Позивач не могла самостійно забити радіатори, які підключенні до центрального опалення чи промити їх. Вирішальним у даній справі суд бачить те, що позивач не отримувала належного тепла у квартирі, а на її звернення з цього приводу ніхто не відреагував належним чином. При цьму нарахування боргу за опалення, яке фактично їй не надано, продовжувалось. Суд вважає, що відповідальність у вигляді нарахованого боргу за теплопостачання мають розділити між собою монопольні комунальні підприємства та органи місцевого самоврядування, але аж ніяк фізична особа. З цих мотивів суд відхиляє доводи відповідача про часткову неналежність фіксації температурних показників та облік тепла відповідним приладом обліку. Тим більше, що не надано жодного документу на прилад обліку, зокрема актів його встановлення, пломбування, повірки. Такий не перебуває на балансі ні у виконавця послуг ні в утримувача будинку . Відтак позов в частині скасування нарахованого позивачу боргу за централізоване опалення підлягає задоволенню. Доводи про пропуск позовної давності, зважаючи та те, що позивач є пенсіонером та звернення до суду для неї ускладнено, враховуючи, що вона постійно зверталася із заявами про вирішення питання теплопостачання та враховуючи, що КП «Теплоенерго» продовжує обліковувати заборгованість за комунальні послуги, незважаючи на те, що така обрахована за строк, більше ніж три роки, не беруться судом до уваги. У даному випадку суд фактично вирішує невизначеність сторін у даному питанні. Вимоги ж про визнання незаконною бездіяльності не є ефективним способом заходу прав позивача, а тому такі вимоги не підлягають до задоволення. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то позивачем не доведено понесення нею моральної шкоди, необґрунтовано її розміру. Надані медичні документи свідчать лікування позивача, проте не надано доказів, що хвороби отримані внаслідок дій відповідачів, а також, що вони спричинили позивачу моральну шкоду. Крім цього, позивачем не обґрунтовано ким саме із відповідачів та в якій частині заподіяно моральну шкоду. Розподіл заподіяної шкоди в залежності від можливості сплатити грошові кошти, про що було вказано представником позивача в судовому засіданні, є неправильним. Щодо судового збору, то при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 560 грн. Враховуючи часткове задоволення позову із відповідачів слід стягнути судовий збір в сумі 1 920 грн.

Outcome: dismissed