Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

В вересні 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулося Акціонерне товариство «Кредобанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просили суд стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором №24590/2019 від 05.06.2019 р. у розмірі згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №2450/2019 від 05.06.209 р. 932 622,66 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 13 989,34 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме 93 262,266 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 05.06.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №24590/2019. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит надається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п.2.1, 2 Кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 1015781,66 грн. до 04.06.2026 р. на наступні цілі: для повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Компанія «Стар Лайн», для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 149 539,54 грн., для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 29 490,12 грн. На виконання умов вищевказаного Кредитного договору банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. 05.06.2019 року для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позичальником та банком було укладено Договір застави. Відповідно до п. 1.2 Договору застави предметом застави є рухоме майно - автомобіль TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ,рік випуску 2019 р., колір чорний, [NUMBER] . Згідно розрахунки заборгованості по Кредитному договору №24590/2019 від 05.06.2019 р.., станом на 18.06.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 932 622,66 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 861 630,33 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 70 992,33 грн. У в`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року вказану цивільну справу було направлено до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. від 22 грудня 2021 року прийнято вказану цивільну справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 22 грудня 2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням яке повернулось з відділення пошти 16 березня 2022 року, з відміткою «За закінченням строку зберігання», відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважаються належним чином повідомленою про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Як встановлено судом, 05.06.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №24590/2019. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит надається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п.2.1, 2 Кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 1015781,66 грн. до 04.06.2026 р. на наступні цілі: для повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Компанія «Стар Лайн», для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 149 539,54 грн., для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 29 490,12 грн. (а.с. 14-17) Позивач зобов`язання виконав належним чином, що підтверджується меморіальним ордером №32475196 від 06.06.2019 року на суму 836 752,00 грн. та меморіальним ордером №32474878 від 06.06.2019 року на суму 149 539,54 грн. (а.с. 4, 6, 7) Відповідно до п. 3.2, 3.3 Кредитного договору, за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених цим розділом. На момент укладення цього договору сторони обумовили значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 10,49 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачується відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Згідно п.4.1 , 4.7, 4.8 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі у порядку та у строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Банк у випадках передбачених п. 2.10 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник після отримання повідомлення банку, зобов`язаний усунути порушення умов Кредитного договору, вказавши у повідомленні протягом 30 днів із дня отримання такого повідомлення. 20 липня 2021 року представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості вих. № 2012/2021 від 19.07.2021 р. до відповідача. (а.с. 21, 22) Згідно розрахунки заборгованості по Кредитному договору №24590/2019 від 05.06.2019 р., станом на 18.06.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 932 622,66 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 861 630,33 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 70 992,33 грн. (а.с. 5) Відповідно до ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 549-550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущене відповідачем порушення п. 4.1, 4.7, 4.8 умови Кредитного договору №24590/2019 є істотним, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором в розмірі 932 622, 66 грн. Оскільки, позов задоволено, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 13 984,34 грн., що підтверджується меморіальним ордером №48801068 від 27.08.2021 р. (а.с. 4). Суд звертає увагу на ту обставину, що судові засідання у справі не відбувалися з огляду на встановлених порядок розгляду справи згідно ухвали суду, а саме - здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, заяви від сторін про зміну порядку та призначення судових засідань не надходили. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. У рішення Верховного суду від 17.09.2019 року у справі №810/2806/18 «Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16» Згідно з правовими висновками Верховного Суду, а саме у рішенні Верховного суду від 04.02.2020 року у справі №1.380.2019.001036 зазначено наступну позицію Верховного суду «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішенні Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №200/14113/18-а «При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.» Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). 11 лютого 2019 року між Позивачем Акціонерним товариством «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право», укладений договір про надання правової допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Однак, представником позивача не долучено до матеріалів справи доказів платіжних документів про оплату таких послуг. Враховуючи викладене, судові витрати понесені Позивачем на правничу допомогу у розмірі 93 262, 266 грн., задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial