Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання свого батьківства щодо дитини та виключення відомостей про нього з актового запису про її народження. Також [PERSON] направив до суду відзов на позов, у якому заперечив проти позову, у якому вказав, що не є батьком дитини, тому не повинен брати участі в утриманні дитини та позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та підтвердила обставини, які навела на обґрунтування своїх позовних вимог, відповідно заперечила проти зустрічного позову. Дослідженням письмових доказів судом встановлено: З копії паспорта позивачки встановлено, що позивачка є громадянкою України [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] . З довідки № 421 від 22.07.2020 року Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] . З довідки № 420 від 22.07.2020 року Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.10.2022 року за клопотанням відповідача за первинним позовом [PERSON] була призначена судово-медична генетична експертиза. З отриманого висновку експерта № СЕ-19-21/41047-БД від 26.01.2022 року вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,9999 %. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Доказів відсутності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною - [PERSON] не надано. Навпаки молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] з ймовірністю 99,9999%. За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , тому його вимоги про виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження дитини є безпідставними і не підлягають задоволенню. Разом з цим, зважаючи на підтвердження батьківства [PERSON] щодо дитини - [PERSON] , суд дійшов висновку, що до визначених судом правовідносин підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи та застосувавши до з`ясованих правовідносин наведені правові норми, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, а тому зобов`язаний надавати допомогу на її утримання до досягнення дитиною повноліття. Крім того з огляду на те, що дитина проживає з його колишньою дружиною, зобов`язаний надавати кошти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд зважає на такі обставини: даних про незадовільний стан здоров`я та погане матеріальне становище [PERSON] , наявність у нього інших дітей, інших непрацездатних утриманців, інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів суду не надано. Тому суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку (доходу), та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) є законними, обґрунтованими та справедливими. При вирішенні питання розподілу судових витрат між сторонами суд керується положеннями п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: approved