Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

28.01.2022 позивач виконавчий комітет Сюртівської сільської ради в особі голови Пушкаря Арпада звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 12.11.2021 позивач прийняв рішення про негайне відібрання дітей від матері, так як діти перебували у середовищі небезпечному для їх здоров`я та життя, дітей було тимчасово, на 90 днів, влаштовано до притулку. 11.11.2021 було розшукано батька дітей - відповідача, проведено обстеження умов його проживання й встановлено, що таке не придатне для життя у ньому дітей, батько дітей зловживає алкоголем, не має постійного місця роботи, перебивається заробітками по найму в селі, востаннє бачив дітей - рік тому. Органом опіки та піклування з відповідачем було проведено профілактичну бесіду, повідомлено, що через 90 днів він я законний представник дітей зобов`язаний забрати дітей та дбати про їх виховання. 18.01.2022 комісія виїхала за адресою проживання батька дітей та виявила, що з попереднього візиту нічого не змінилося, відповідач перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, будинок занедбаний, умови для проживання в такому дітей відсутні. 25.01.2022 ССД виконавчого комітету Сюртівської сільської ради вирішила позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей, так як він не виконував упродовж років свої батьківські обов`язки, діти перебувають на обліку ССД виконавчого комітету Сюртівської сільської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах 9зазнали жорстокого поводження). Представник позивача Гармасій І.М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. На підготовчому судовому засіданні висловила позицію, за якою позовні вимоги підтримала, просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 17.03.2022 подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, просив позбавити його батьківських прав щодо дітей. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію сторін, висловлену в їх заявах, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . За ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2014 у справі №308/2925/14-ц (2-о/308/119/14) встановлено факт народження дітей в с. Палло Ужгородського р-ну у вищевказані дати. Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00033778536 від 19.11.2021 стверджується, що 02.09.2015 відділом ДРАЦС по Ужгородському району на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду №308/11994/14-ц від 01.12.2014 складено актовий запис про те, що [PERSON] , [INFO] народилася в с. Палло Ужгородського р-ну, її батьками є громадянка України [PERSON] , [INFO] та громадянин України [PERSON] , [INFO] . Аналогічні відомості про батьків стверджуються повним витягом №00033778613 від 19.11.2021 та №00033778420 від 19.11.2021 щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відповідно. Позиція позивача щодо неналежного виконання відповідачем як батьком дітей своїх батьківських обов`язків підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: актом обстеження умов проживання від 11.11.2021, за яким встановлено, що за адресою [ADDRESS] (нині [ADDRESS] ) проживає без реєстрації відповідач, а також проживає та зареєстрований його дядько [PERSON] , 1958 р.н. Умови проживання жахливі, антисанітарія. За результатами бесіди з батьком дітей з`ясовано, що такий не може взяти дітей на виховання, оскільки цьому будинку не зареєстрований, будинок не приватизований, постійного місця роботи не має, займається підробітками; актом обстеження умов проживання від 18.01.2022, за яким встановлено, що за адресою [ADDRESS] (нині [ADDRESS] ) зареєстровані серед інших відповідач [PERSON] , [INFO] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . Умови проживання не придатні для проживання, особливо дітей, антисанітарія. На момент візиту комісії [PERSON] перебував в стані о алкогольного сп`яніння, з часу попереднього візиту умови проживання не змінилися, а тому комісія прийняла рішення винести на розгляд питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. З наявного в матеріалах справи висновку ССД виконавчого комітету Сюртівської сільської ради №2119//01-10 від 25.01.2022 вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дітей. У вказаному висновку зазначено, що на розгляді в суді перебуває позовна заява від 03.12.2021 №68783 про відібрання від [PERSON] , [INFO] (матері) дітей, оскільки діти перебувають в середовищі, що загрожують їхньому життю та здоров`ю. Наразі діти влаштовані до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА, зареєстроване місце проживання дітей [ADDRESS] , фактичне - [ADDRESS] . За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). При цьому з огляду на тлумачення ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В розглядуваному випадку суд вважає, що батько дітей - відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не бачився з дітьми, не допомагав їм матеріально, не цікавився їх фізичним та духовним розвитком, проявив індиферентне ставлення до інформації про те, що дітей було відібрано від їх матері у зв`язку з їх знаходженням у середовищі, загрозливому для життя та здоров`я. При цьому судом враховано, що відповідач був попереджений органом опіки та піклування про необхідність вжиття заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема покращення умов проживання, працевлаштування тощо, однак [PERSON] на шлях виправлення не став, а навпаки деградував, так як був виявлений комісією при проведенні акта обстеження умов його проживання в нетверезому стані. Вказане у своїй сукупності свідчить про свідоме ухилення [PERSON] як батька дітей від виконання батьківських обов`язків й становить винну поведінку по відношенню до неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує заяву відповідача [PERSON] подану до суду 17.03.2022, в якій останній визнає позов, просить позбавити його батьківських прав. За правилами ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4). Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, суд приходить до переконання, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його дітей. Суд зауважує, що за ч .2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Судовий збір по справі становить 992, 40 грн. - за розгляд судом позовної вимоги немайнового характеру.

Outcome: approved