Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Локачинського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 січня 2022 року справу за територіальною підсудністю передано на розгляд Камінь-Каширському районному суду Волинської області. Позов обґрунтовано тим, що 09 травня 2006 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Конюхівській сільській раді Локачинського району Волинської області, про що складено відповідний актовий запис № 4. Від даного шлюбу сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2019 року позивачка з відповідачем спільно не проживає. Відповідач залишився проживати у будинку свого рідного дядька в с. Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, а позивачка переїхала до своїх батьків в с. Защитів Володимир-Волинського району, в яких проживає разом з дітьми без реєстрації. Діти навчаються у Конюхівському ліцеї Локачинської ОТГ Володимир-Волинського району. Діти сторін знаходяться на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно сплачувати аліменти не бажає, іншої матеріальної допомоги не надає, харчуванням не забезпечує, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток та не займається підготовкою їх до самостійного життя, отже свідомо нехтує своїми обов`язками батька. Діти потребують матеріальної допомоги, оскільки навчаються в ліцеї. Їм необхідні кошти для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, засобів особистої гігієни, навчально-ігрових предметів тощо. Позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби нормального функціонування організму дітей, збереження їх здоров`я, мінімального набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості дітей, оскільки не працевлаштована. По можливості працює в Республіці Польща. Доходу від спадкування чи дарування не отримувала. Відповідач аліментів нікому не платить, не проводиться з нього стягнення по виконавчим документам, немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні, є здоровою та працездатною особою. Закінчив професійно-технічне училище, здобув професію муляр-маляр-штукатур. Неофіційно працює будівельником в Камінь-Каширському районі та в Республіці Польща, а також регулярно працює на будовах у м. Києві, де отримує дохід. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , сина [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав та пояснила, що жодної соціальної допомоги від держави не отримує, не працевлаштована, інколи підробляє. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітніх дітей у розмірі по 1300 гривень, мотивуючи тим, що він непрацевлаштований, доходів не має, а тому не може сплачувати аліменти на дітей у заявленому позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 4 зворот, 5, 5 зворот). Діти проживають разом з позивачкою, що встановлено з довідки, виданої Локачинською селищною радою під №204 від 22 липня 2003 року (а.с. 7), та перебувають на повному її утриманні, про що у судовому засіданні не заперечив відповідач. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей нарівні з позивачкою. У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, беручи до уваги обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», визначає аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved