Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

29 листопада 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 31.12.2010 між ним та [PERSON] укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, Пам`яткою клієнта. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування відповідачу кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався банком. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.10.2021 виникла заборгованість у розмірі 21977,37 грн, з яких: 17736,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4240,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитним договором від 31 грудня 2010 року б/н. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак справа є малозначною. Ухвалою від 06.12.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 25.04.2018 по справі № 800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача «належним».\~ З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 31.12.2010 Договору б/н [PERSON] отримав грошові кошти у вигляді встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту, який у подальшому змінювався банком. Матеріали справи містять анкету-заяву [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.12.2010, у якій зазначено, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті www.privatbank.ua, становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 11). Крім того, Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 12-37). Тобто сторони визначили у письмовому вигляді умови користування кредитними коштами. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.10.2021 становить 21977,37 грн, з яких: 17736,97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4240,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-8). Згідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором, укладеним між позивачем і [PERSON] , йому було надана кредитна картка № [NUMBER] (дата відкриття 26.08.2017) із терміном дії до останнього дня травня 2021 та кредитна картка № [NUMBER] (дата відкриття 15.10.2019) із терміном дії до останнього дня серпня 2023 (а.с. 9). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] за № 5168742204341790, 26.08.2017 було встановлено кредитний ліміт 0 гривень, 07.06.2019 збільшено до 10000 гривень, 15.10.2019 збільшено до 40500 гривень, 15.10.2019 зменшено до 10000 гривень, 20.11.2019 збільшено до 20000 гривень, 17.08.2020 зменшено до 20000 гривень, 28.08.2020 зменшено до 17210 гривень, 08.09.2020 зменшено до 17210 гривень, 26.11.2020 зменшено до 17210 гривень, 08.12.2020 зменшено до 17210 гривень, 22.12.2020 зменшено до 17210 гривень, 05.01.2021 зменшено до 17210 гривень, 18.01.2021 зменшено до 17210 гривень, 29.01.2021 зменшено до 17210 гривень, 09.02.2021 зменшено до 17110 гривень, 23.02.2021 зменшено до 17110 гривень, 10.03.2021 зменшено до 17110 гривень, 23.03.2021 зменшено до 17110 гривень, 06.04.2021 зменшено до 17110 гривень, 20.04.2021 зменшено до 17110 гривень, 06.05.2021 зменшено до 17110 гривень, 19.05.2021 зменшено до 17110 гривень, 31.05.2021 зменшено до 17110 гривень, 15.06.2021 зменшено до 0 гривень (а.с. 10). З виписки за договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 46-61). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та відсотками. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та порушив умови договору, укладеного 31.12.2010 між ним і банком, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла станом на 19.10.2021, в сумі 21977,37 грн. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2270,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved