Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2022 року, позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 239628 від 26.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 3768742 від 24.10.2020 року у розмірі 39742,69 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] 681,0 гривень судового збору. Повернуто [PERSON] з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 454,0 гривень (квитанція № 35 від 10.11.2021 року) та заяви про забезпечення позову у розмірі 227,0 гривень (квитанція № 41 від 10.11.2021 року). Представник позивача [PERSON] 22.02.2022 року звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Заяву мотивує тим, що 14.02.2022 року на сайті Личаківського районного суду м.Львова з`явилася інформація про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. При зверненні до суду з позовом, стороною позивача заявлено про витрати на правову допомогу. У процесуальний спосіб сторона позивача не могла подати докази понесення витрат на правову допомогу (до закінчення судових дебатів чи протягом п`яти днів після винесення рішення), оскільки розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін. Враховуючи вищенаведене, просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, а тому, судовий розгляд проведено без їхньої участі, оскільки їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення (ч.4 ст.270 ЦПК України). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 21.03.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2022 року, позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 239628 від 26.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 3768742 від 24.10.2020 року у розмірі 39742,69 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] 681,0 гривень судового збору. Повернуто [PERSON] з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 454,0 гривень (квитанція № 35 від 10.11.2021 року) та заяви про забезпечення позову у розмірі 227,0 гривень (квитанція № 41 від 10.11.2021 року). У позовній заяві позивач зазначає, що орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу складає 10 000 гривень. В подальшому, розмір судових витрат зі сторони позивача буде уточнений у процесуальний спосіб. Представником позивача [PERSON] 22.02.2022 року подано заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. До заяви про розподіл судових витрат представником позивача подано лише додаток до договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року (акт приймання-передачі грошових коштів - гонорару), в якому зазначено, що Клієнт ( [PERSON] ) передав, а Адвокат (Заремба О.О.) отримав грошові кошти - гонорар в сумі 10 000 гривень за виконання предмету договору - представництво інтересів Клієнта, як позивача, у справі за його позовом до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Так, головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог ч.1 ст.264 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, частина 1 ст.270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків, в яких може бути ухвалене додаткове рішення. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До заяви про розподіл судових витрат представником позивача Зарембою О.О. подано лише додаток до договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 року (акт приймання-передачі грошових коштів - гонорару). При цьому, у матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги від 04.11.2021 року, відповідно не зазначено розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів. Також не подано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, в даному випадку стороною позивача не подано доказів (договору, рахунків), які б підтверджували витрати на професійну правничу допомогу. Так, під час ухвалення судового рішення 10.02.2022 року, судом було розглянуто всі вимоги позивача, зазначені у позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надав позивач, на підставі чого ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з порушенням стороною позивача порядку, встановленому у ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідно до ч.5 ст.270 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Outcome: dismissed