Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

04.01.2022 р. представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 12062,25 грн. та витрат на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3015,56 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 27.08.2018 року між [PERSON] та ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К109557, предметом якого є майнові інтереси страхувальника і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] строком дії з 02.09.2018 року по 01.032019 року. Зазначив, що 02.01.2019 року в м. Києві на перехресті пр-ту Г. Сталінграду - вул. Архіпенка, сталося дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого ТЗ під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] був пошкоджений. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2019 р. встановлено, що ДТП сталась з вини [PERSON] внаслідок порушення правил дорожнього руху. Водій пошкодженого транспортного засобу «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] 04.01.2019 року звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № 190000196982, складеного 24.01.2019 року загальний розмір страхового відшкодування складає 27451,06 грн., проте на підставі п. 20.5.2. та п. 23.17 договору КАСКО в якості несплачених чергових платежів по договору розмір страхового відшкодування було зменшено до 20112,06 грн. 31.01.2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування звернулось до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу, яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 15388,81 грн. відповідно до платіжного доручення № 016680 від 03.05.2019 року, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Таким чином, посилаючись на положення ст.ст. 28, 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоду в порядку регресу в сумі 12062,25 грн., а також судових витрат по справі у розмірі 5285,56 грн. Ухвалою суду від 10.01.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В установлений строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.08.2018 року між [PERSON] та ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К109557, предметом якого є майнові інтереси страхувальника і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] строком дії з 02.09.2018 року по 01.032019 року (а.с. 16-18). 02.01.2019 року в м. Києві на перехресті пр-ту Г. Сталінграду - вул. Архіпенка, сталося дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого ТЗ під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] був пошкоджений. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2019 р. встановлено, що ДТП сталась з вини [PERSON] внаслідок порушення правил дорожнього руху (а.с. 24). 04.01.2019 року [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу «Альфа Ромео», д.н.з. [NUMBER] звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 19). Відповідно до страхового акту № 190000196982, складеного 24.01.2019 року загальний розмір страхового відшкодування складає 27451,06 грн., проте на підставі п. 20.5.2. та п. 23.17 договору КАСКО в якості несплачених чергових платежів по договору розмір страхового відшкодування було зменшено до 20112,06 грн., який було сплачено 25.01.2019 року згідно платіжного доручення № ЗР006588 (а.с. 29, 33). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування звернулось до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу, яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 15388,81 грн. відповідно до платіжного доручення № 016680 від 03.05.2019 року, з урахуванням франшизи 1000,00 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 34, 35, 38). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, за таких обставин суд вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є законними та обґрунтованими. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3015,56 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 р. зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 27 від 12.08.2021 року, акт приймання-передачі регресних справ, детальний опис робіт ( наданих послуг) до договору про надання правової допомоги № 27 від 12.08.2021 року, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3015,56 грн., що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved