Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

\~Позивачка звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 26 вересня 2019 року між нею, АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Нью Файненс Сервіс" був укладений договір кредиту та страхування № D44.00201.005745014. Додатком № 1 до Договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому передбачений розділ "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору". Пунктом 2 вказаного розділу передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,65 % щомісячно від початкової вартості кредиту. Крім того, пунктом 5 Паспорту споживчого кредиту регламентований порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення. У пункті 5 Паспорту споживчого кредиту міститься графа за № 7.4 "Інші послуги банку", в якій вказано щомісячну плату в розмірі 623,62 грн. протягом 60 місяців строку кредитного договору. Аналіз вказаних умов Договору дає підстави вважати, що "Інші послуги банку", зазначені в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту в розмірі 623,62 грн. щомісячно є тотожними "Платі за обслуговування кредитної заборгованості". Так, її розмір становить 2,65% щомісячно від початкової вартості кредиту. Початкова вартість кредиту становила 23533,00 грн., 23533 х 2,65% =623,62 грн. щомісячно. Вказану умову в п. 1.5 Договору, в п. 2 розділу "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору", а також в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту вважає незаконною, оскільки вона суперечить вимогам законодавства у сфері захисту прав споживачів, є очевидно несправедливою, такою, що порушує принципи добросовісності та розумності. Свої доводи обґрунтовую наступним. В тексті Договору взагалі не міститься тлумачення того, що, власне, входить у поняття щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, тобто за які саме послуги вона змушена сплачувати 623,62 грн. щомісяця (крім повернення тіла кредиту ті обумовлених Договором процентів за користування кредитом). Разом з тим, пунктом 3.2 Договору передбачено, що вона погоджується з тим, що ДКБФО Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору ті зобов`язується виконувати їх умови. З перелічених вище документів вона підписувала лише Паспорт споживчого кредиту. При цьому, ДКБФО міститься на офіційному веб-сайті відповідача. Пунктом 9.2 ДКБФС передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонни: каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку шляхом направлення зтз-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобі електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адрес електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником і використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до ч. 1ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Отже у спірних положеннях Договору має місце встановлення оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України "Про споживче кредитування" що є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціна договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Вважає несправедливим положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, та просить визнання їх положень недійсними. Ухвалою Дубенського районного суду Рівненської області від 07 липня 2021 року по даній справі було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 18 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого відповідач не погоджується з позовною заявою Позивача, вважає її необгрунтованою з наступних підстав. Постановою НБУ від 08 червня 2017 року №49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Згідно з п. 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Згідно п. 4 Паспорту споживчого кредиту Додаток 1 до ЗУ «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Згідно п.1.5. Кредитного договору, Позивач заявляв та гарантував, що Відповідач, перед укладенням договору повідомив Позивача в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України. Зазначена інформація йому відома та зрозуміла, ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного Договору вручено Відповідачем при підписані Договору; умови договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформацію про нього, а також третім особам, у випадку невиконання Позивачем взятих на себе зобов`язань. Отже, дані про подорожчання продукту були Позивачу відомі під час укладання Договору і Відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що Позивача було введено в оману щодо вартості продукту. Наведене свідчить про те, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Щодо права Позивача на отримання інформації, то згідно статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» надана можливість отримати безоплатну інформацію, але має бути сама вимога Споживача до Банку не більше ніж 1 раз на місяць. І тільки в цьому разі Банк зобов`язаний надати безоплатну інформацію. Вважають, що немає підстав для визнання п.1.5 Кредитного договору, п. 2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору» Паспорта споживчого кредиту та п. 5 Паспорту споживчого кредиту недійсним. Просять у задоволенні позову відмовити повністю. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки адвокат Пащук Т.С. подав до суду клопотання, згідно якого розгляд справи просить проводити у відсутності сторони позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день ,час та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву зазначив, що розгляд справи просить провести у їх відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 26\~вересня 2019\~ року\~між [PERSON] ,\~АТ "Ідея\~Банк" та ТОВ "Нью Файненс Сервіс" був укладений договір кредиту та страхування № D44.00201.005745014 (а.с.7). За змістом п.п. 1.1 - 1.4 Договору Банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту 25533,00 грн., процентна ставка 20 % змінювана, строк кредиту - 60 місяців. Відповідно до п. 1.6 Договору дата повернення кредиту - 03.01.2025 року. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок ІВАN [NUMBER] , відкритий у Банку відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в Паспорті споживчого кредиту, згідно додатку № 1 до Договору. Згідно п. 1.7 Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 23533,00 грн. на рахунок ІВАN [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ "Ідея Банк". Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2521,39 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 Договору. Пунктом 1.8 Договору передбачена змінювана процентна ставка, яка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу Банку в розмірі 10,5 %. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі-ДКБОФО), за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до Договору як "Інші послуги банку". Додатком № 1 до Договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому передбачений розділ "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору". Пунктом 2 вказаного розділу передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,65 % щомісячно від початкової вартості кредиту. Пунктом 5 Паспорту споживчого кредиту регламентований порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення. У пункті 5 Паспорту споживчого кредиту міститься графа за № 7.4 "Інші послуги банку", в якій вказано щомісячну плату в розмірі 623,62 грн. протягом 60 місяців строку кредитного договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк аб інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьо повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою-третьою,\~п`ятою\~та шостою\~статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За положеннями статей 626-628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011містяться висновки, згідно яких «споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ст.ст.\~11,\~18\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів"\~до договорів\~зі споживачами\~про надання\~споживчого кредиту\~застосовуються положення\~цього Закону\~про несправедливі\~умови в\~договорах,\~зокрема про\~встановлення обов`язкових\~для споживача\~умов,\~з якими\~він не\~мав реальної\~можливості ознайомитись\~перед укладенням\~договору;\~надання продавцю\~(виконавцю,\~виробнику)\~ права\~в односторонньому\~порядку змінювати\~умови договору\~на власний\~розсуд або\~на підставах,\~не зазначених\~у договорі;\~передбачення зміни\~в будь-яких\~витратах за\~договором,\~крім відсоткової\~ставки.\~Продавець (виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати в\~договори зі\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими.\~Умови договору\~є несправедливими,\~якщо в\~супереч принципу\~добросовісності його\~наслідком є\~істотний дисбаланс\~договірних прав\~та обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Якщо положення\~договору визнано\~несправедливим,\~включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до Договору як "Інші послуги банку". ДКБФО міститься на офіційному веб-сайті відповідача. Пунктом 9.2 ДКБФО зазначені послуги Банку, що підпадають під визначення "плати за обслуговування кредитної заборгованості": надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення зтз-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит. безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості; розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю; надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці); а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, оспорюваним пунктом 1.5 кредитного договору позивачці фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 2 Розділу "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору" Паспорту споживчого кредиту, а також в пункті 5 Паспорту споживчого кредиту у графі № 7.4 "Інші послуги банку", в якій вказано щомісячну плату в розмірі 623,62 грн. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, тому суд вважає, що позивачці було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, а тому вказані пункти кредитного договору є несправедливими та підлягають визнанню недійсними. На підставі викладеного,

Outcome: approved