Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Адвокат Денис А.М. в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що в позивача у період перебування у шлюбі із відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2019р. На даний час діти проживають із позивачем в с. Воля Блажівська Самбірського району Львівської області, де створені всі умови для їх проживання та виховання, однак на даний час сторони не дійшли абсолютної згоди щодо остаточного місця проживання дітей; тому позивач просить врахувати інтереси дітей та визначити місце проживання синів [PERSON] та [PERSON] з батьком. У судовому засіданні представник позивача адвокат Денис А.М. посилався на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити; відповідач у судове засідання не з`явилася і подала письмовий відзив на позов, у якому позов визнала, не заперечила проти його задоволення та визначення місця проживання дітей із батьком, враховуючи їх інтереси; справу просила розглядати в її відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області до суду не з`явився та не повідомив причини неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , - сторони у цивільній справі; шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2019р. У судовому засіданні встановлено, що на даний час діти проживають із позивачем в с. Воля Блажівська Самбірського району Львівської області, однак сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дітей, оскільки між ними ще залишилось невирішеним питання участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми. Із довідки Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області №117-5 від 15.03.2022 року відомо, що [PERSON] разом із двома неповнолітніми дітьми проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 цього кодексу регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, ураховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] із батьком, - позивачем по справі, що не позбавляє матір [PERSON] права та можливості особистого спілкування з синами, обов`язку брати участь в їх утриманні та вихованні.

Outcome: approved