Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

17.02.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, мотивуючи позов тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина на частину нерухомого майна. Строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив, тому був вимушений звернутися до суду з позовом і рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.03.2021 року йому було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згодом позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу С.П. Матвійчук із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] і нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На 1/6 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що належала спадкодавцю [PERSON] , нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 30 травня 1975 року за реєстром № 390. Враховуючи вищенаведене, просить визнати за позивачем право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 21.02.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 11.03.2022 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 05.04.2022 року. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи у судовому засіданні. 05.04.2022 року представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи у судовому засіданні за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити ( ас 79). 05.04.2022 року представник відповідача подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечують (ас 80). Відзиву на позовну заяву не подали. 16.03.2022 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , подав письмову заяву про розгляд справи у судовому засіданні за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (ас 77). Пояснення на позовну заяву не подав. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, [INFO] померла [PERSON] , мама [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина на частину нерухомого майна за заповітом. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] в рівних частинах є [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] спадщину за заповітом піля смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та строки не прийняв, із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийнття спадщини до суду не звертався. Позивач [PERSON] строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустив, тому звернувся до суду з позовом і рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.03.2021 року позивачу було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 2/3 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить садкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 30.05.1975 року за реєстром № 392 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 30.05.1975 року за реєстром № 390, оригінал якого втрачено. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу С.П. Матвійчук із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] і нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На 1/6 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 30.05.1975 року за реєстром № 390, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: оригінала свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області 30 травня 1975 року за реєстром № 390. Дані обставини підтверджуються: Свідоцтвом про смерть від 19.06.2020 року ( ас 6); рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.03.2021 року ( ас 7-9); Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.04.2021 року ( ас 10); Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01.02.2022 року ( ас 11); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2022 року ( ас 12); постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2022 року ( ас 13); копією Свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1975 року № 390 ( ас 14); заповітом від 27.01.2006 року ( ас 15); матеріалами спадкової справи № 66/2021 ( ас 40-59); випискою з інвентаризаційних матеріалів від 13.05.2021 року ( ас 57). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 3 статті 1223, частини 1 статті 1220 ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом наведених норм ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності на частину спадкового майна, яку він прийняв в порядку спадкування належним чином, немає можливості через відсутність правовстановлюючого документу на цю частину, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вищенаведене у сукупності, а саме, що [PERSON] являється спадкоємцем ( за заповітом) майна після смерті [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину, то суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення і слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved