Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 01.07.1977\~по 14.04.2021\~року вона\~працювала на\~ВП «Шахта\~«Капітальна» ДП «Мирноградвугілля».\~14.04.2021\~року її\~було звільнено\~за ч.1\~ст.38\~Кодексу законів\~про працю\~України за\~власним бажанням\~у зв`язку\~з виходом\~на пенсію. Відповідач своєчасно не провів з нею повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідно до\~довідки відповідача\~його заборгованість\~перед позивачем\~складає 16091,53\~грн.\~після утримання\~обов`язкових податків\~та зборів.\~На даний\~час після\~звільнення позивача\~відповідач не\~виплатив заробітну\~плату.\~Статтею 117\~КЗпП України\~передбачено,\~що в\~разі невиплати\~з вини\~власника або\~уповноваженого ним\~органу належних\~звільненому працівникові\~сум у\~строки,\~зазначені в\~ст.116\~КЗпП України,\~відповідач повинен\~виплатити йому\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку.\~Відповідно до\~довідки середньоденний\~заробіток становить\~475,94\~грн.\~В день\~звільнення вона\~працювала,\~тому загальна\~затримка розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 15.04.2021\~року по\~21.09.2021\~року становить\~107\~днів \~затримки розрахунку\~ у\~сумі 50925,58\~грн.,\~з розрахунку\~107\~днів х\~475,94\~грн.\~Просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~заборгованість по\~заробітній платі\~у сумі\~16091,53\~грн.,\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~по день\~винесення судового\~рішення та\~судовий збір. Ухвалою суду від 27.09.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 12.11.2021 за клопотанням представника позивача провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №226/3146/21 (провадження № 2-н/226/856/2021) за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 02.02.2022 провадження по справі поновлено. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на час звільнення позивачки підприємство мало виплатити їй заробітну плату в сумі 8294,73 грн., в тому числі: за січень 2021 року - 1986,28 грн., за лютий 2021 року - 1856,02 грн., за березень 2021 року - 1901,20 грн., за 7 днів квітня 2021 року - 2551,17 грн. Позивачці, як особі, що на час звільнення мала право на пенсію за віком і звільнялась перший раз після досягнення пенсійного віку, у відповідності до положень п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками, що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, у квітні 2021 року наказом по підрозділу № 94-к було нараховано одноразову допомогу у розмірі 16091,53 грн. (з нарахуваннями 19989,48 грн.). Внаслідок тяжкого фінансового стану відповідач не мав можливості провести водночас розрахунок з позивачкою в повному обсязі, у зв`язку з чим виплати проводились поетапно, останній розрахунок було проведено 12 травня 2021 року і на теперішній час розрахунок з заборгованості по заробітній платі перед позивачкою відповідач провів в повному обсязі. Проте залишалася заборгованість в сумі 16091,53 грн., яка є нарахованою у відповідності до п.12.15 Галузевої угоди одноразовою допомогою по виходу на пенсію. Саме ця заборгованість і є підставою для заявлених позивачкою вимог, а саме - стягнення цієї заборгованості та стягнення середнього заробітку за її невиплату. Відповідач звертає увагу, що у відповідності до п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд має відмовити у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 22 жовтня 2021 року до суду надійшла від позивачки заява про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 1 листопада 2021 року за справою № 226/3146/21 у задоволенні зазначеної вище заяви позивачки щодо видачі судового наказу було відмовлено. Позивачка з зазначеною ухвалою не погодилась і на теперішній час Донецьким апеляційним судом розглядається подана нею апеляційна скарга (номер провадження 22-ц/804/3107/21), а отже розгляд зазначеної справи триває. Таким чином, на теперішній час поруч з провадженням за справою № 226/2785/21, якої стосується цей відзив, триває розгляд справи № 226/3146/21. При цьому в обох справах позивачкою є [PERSON] . За справою № 226/3146/21 підставою для відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви про видачу судового наказу стало порушення позивачкою статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, а саме - неоднозначне тлумачення найменування юридичної особи боржника. При цьому згідно до змісту ухвали, суд дійшов до висновку, що саме Державне підприємство «Мирноградвугілля» є відповідачем за цією справою. Саме Державне підприємство «Мирноградвугілля» є відповідачем за справою і сама позивачка в своїй апеляційній скарзі, вказавши, що помилково нею було зазначено іншу назва відповідача. І у справі № 226/3146/21, як і у справі № 226/2785/21 відповідачем є Державне підприємство «Мирноградвугілля». Крім того, предметом спору і за справою № 226/2785/21, і за справою № 226/3146/21 є стягнення заборгованості відповідача перед позивачкою з суми, що підлягали виплаті їй під час звільнення в розмірі 16091,53 грн. та стягнення середнього заробітку за затримку виплати цієї суми. Таким чином, на теперішній час у судовому провадженні знаходяться дві справи № 226/3146/21 та № 226/2785/21, відкриті за зверненням одного й того ж позивача - [PERSON] до одного й того ж відповідача - Державного підприємства «Мирноградвугілля» з однієї й тієї ж підстави - стягнення заборгованості в розмірі 16091,53 грн. та стягнення середнього заробітку за затримку виплати цієї суми. Тобто вбачаються всі підстави для відмови у відкриття судового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, [PERSON] оцінює позовну заяву у 67017,11грн., з них 50925,58 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2021 року по 21.09.2021 рік. Посилаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15 ц зазначає, що розмір середнього заробітку розрахунку при звільненні може бути зменшено. Просить закрити провадження у справі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що позивач з 01.07.1977 по 14.04.2021 знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, була звільнена за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.6-8). Згідно довідок відповідача від 15.09.2021 року, станом на 15.09.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем з вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат складає 16091,53 грн., середньоденна заробітна плата становить 475,94 грн. (а.с.10,11). Згідно довідки відповідача від 16.09.2021 року позивач у день звільнення, а саме 14.04.2021 року працювала (а.с.12). Згідно довідки відповідача від 06.12.2021 року, станом на 06.12.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 19989,48 грн., яка є одноразовою допомогою у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.12.15 Галузевої угоди, яка після стягнення податків становить до виплати 16091,53 грн. (а.с.29). Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.40). 08 листопада 2021 року представником позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 01.11.2021 року про відмову у видачі судового наказу (а.с.32-35). Постановою Донецького апеляційного суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу представника [PERSON] було задоволено, ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 01 листопада 2021 року про відмову у видачі судового наказу скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.36-37). 10 січня 2022 року Димитровським міським судом Донецької області заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Мирноградвугілля» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено, видано судовий наказ, яким було стягнуто з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь [PERSON] заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 16091,53 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.04.2021 по 28.12.2021 в розмірі 84241,38 грн. та судовий збір в сумі 227 грн. (а.с.38). Ухвалою Димитровського\~міського суду\~Донецької області\~від 24.01.2021\~за заявою\~Державного підприємства\~«Мирноградвугілля» було\~скасовано судовий\~наказ 226/3146/21,\~виданий Димитровським\~міським судом\~Донецької області\~10\~січня 2022\~року про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь [PERSON] заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 16091,53 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.04.2021 по 28.12.2021 в розмірі 84241,38 грн. та судового збору в сумі 227 грн. (а.с.39). Згідно довідки відповідача від 02.02.2022, заборгованість з одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат в сумі 16091,53 грн. була виплачена позивачці в повному обсязі 30.12.2021 року (а.с.45). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію в сумі 16091,53 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача, була виплачена їй 30.12.2021 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачкою після звільнення було проведено тільки 30.12.2021 року, тому за період з 15.04.2021 (наступний день після звільнення) по 30.12.2021 середній заробіток позивачки за час затримки розрахунку при звільненні складає 85193,26 грн. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів), виходячи із розрахунку: 475,94 грн. х 179 робочих днів за період з 15.04.2021 по 30.12.2021. Суд не приймає доводів представника відповідача, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідно до вищевикладеного, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (станом на час звільнення 18642,70 грн., з яких 2551,17 заборгованість з заробітної плати, яка виплачена 12.05.2021, 16091,53 грн. заборгованість з одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, виплачена 30.12.2021), період затримки виплати цієї заборгованості, дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 25000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 266,45 грн. (25000 грн. х 908,00 грн. : 85193,26 грн. = 266,45 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial