Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

29 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, приватним виконавцем Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження №67929704 по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Сазонової О.М., яким було стягнуто з [PERSON] заборгованість на користь ТОВ «Споживчий центр», код за ЄДРПОУ 37356833. Враховуючи, що в [PERSON] жодних кредитних відносин з ТОВ «Споживчий центр» немає, заборгованості не існує, позивач отримав у приватного виконавця копії документів, що стали підставою відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не повідомляв Боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено без наявності самого кредитного договору, без урахування думки та позиції [PERSON] та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Враховуючи те, що неможливо встановити безспірність вимог відповідача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, позивач просить визнати виконавчий напис №22006 від 02.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.01.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.02.2022 року. 16.02.2022 року до суду надійшли письмові заперечення та пояснення по справі, в яких заперечуються позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2022 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов просить задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було видано виконавчий напис №22006 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованості на загальну суму 11 230,00 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №08.11.2019-010000721 від 08.11.2019 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого за вказаним договором є ТОВ «Споживчий центр», та [PERSON] , на суму кредиту 6000 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. від 16.12.2021 року було відкрито виконавче провадження №67929704 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №22006 від 02.12.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачем ТОВ «Споживчий центр» суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивач отримав їх письмову вимогу про усунення порушень. Таким чином, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ТОВ «Споживчий центр» або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Окрім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 02 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений 08.11.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та позивачем кредитний договір №08.11.2019-010000721, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №22006 від 02.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування представником позивача у сумі 5000 грн., судом враховано наступне. Вимогами ч.1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Марцонь В.Б. надано Договір про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги від 23.12.2021 року, квитанцію №RC_GB4ZU5TBL3LLH6R5OHYD про оплату послуг адвоката на суму 5025,12 грн. від 24.12.2021 року. Згідно п.5 Договору про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги від 23.12.2021 року, сторони домовилися, що вартість послуг за цим договором складає 5000 грн., які сплачуються до 01.01.2022 р. [PERSON] оплатив послуги адвоката у сумі 5000 грн., що підтверджується даними квитанції АТ КБ Приватбанк №RC_GB4ZU5TBL3LLH6R5OHYD про оплату послуг адвоката на суму 5025,12 грн. від 24.12.2021 року, оригінал якої долучений до матеріалів справи. Представник відповідача у відзиві на позов просив відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу або зменшити розмір відшкодування з врахуванням критеріїв розумності та співрозмірності. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених [PERSON] , суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Враховуючи те, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Споживчий центр» на користь держави слід стянути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 гривень, а також за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., всього стягнути - 1362 грн.

Outcome: approved