Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

28.12.2021 року позивач звернувся у суд із позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 18.01.2019 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, з 15.11.2018 року, на період навчання і до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції. На даний час стан здоров`я позивача значно погіршився, що призвело до повної втрати працездатності. 16.02.2021 року позивачу надано першу групу інвалідності за загальними захворюваннями безстроково, внаслідок чого він потребує постійного стороннього догляду. Джерелом його доходів є пенсія по інвалідності. Тому просить зменшити розмір аліментів і стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] , яка продовжує навчання з 1000 грн до 200 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, на період навчання, до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. 04.01.2022 року на запит суду від 28.12.2021 року ( ас 17) надійшла інформація про місце реєстрації відповідача ( ас 18), оскільки дана інформація впливає на визначення територіальної підсудності у даній категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05.01.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, і підготовче засідання призначено на 01.02.2022 року, яке не відбулося, з в`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному. Підготовче засідання призначено на 02.03.2022 року, яке ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 02.03.2022 року було відкладено на 22.03.2022 року. Позивач у підготовче засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Проте, 17.01.2022 року, 24.01.2022 року та 21.02.2022 року подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити ( ас 24, 25, 34). Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову, суду пояснила, що згідна на зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 18.01.2019 року, до 200 гривень. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] , у підготовчому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог і додатково суду пояснила, що позивач є її батьком і йому на разі гроші більш необхідні, як їй самій, оскільки він є інвалідом І групи і потребує стороннього догляду. Крім того, враховуючи стан здоров`я позивача, вона буде просити відповідача, яка є її мамою, взагалі відмовитися від аліментів, оскільки вона спроможна сама себе забезпечити. Відповідно до вимог частини 1 статті 198, частини 1 статті 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача. Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що станом на день проведення підготовчого засідання відповідач визнала позов, суд доходить висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 18.01.2019 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, з 15.11.2018 року, на період навчання і до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Дані обставини підтверджуються виконавчим листом, виданим 22.02.2019 року Рожищенським районним судом Волинської області у справі № 167/1294/18, провадження 2/167/24/19 ( ас 8), постановою державного виконавця Якимівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2019 року ( ас 9), розрахунком заборгованості боржника по аліментах у виконавчому провадженні №58497106 від 21.10.2021 року ( ас 11). У судовому засіданні встановлено, що позивач не працює, повністю втратив працездатність, потребує постійного стороннього догляду, і з 16.02.2021 року йому надано першу « А» групу інвалідності за загальними захворюваннями та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією - Серія 12 ААВ № 079652 ( ас 12), копією індивідуальної програми реабілітації інваліда № 150 (вікова категорія від 18 років і старше) від 16.02.2021 року (ас 13-14). Згідно Довідки № 170 від 18.10.2021 року, виданої Відділом обслуговування громадян №16 ( сервісний центр) Управління обслуговування громадян, позивач знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію по інвалідності у середньомісячному розмірі - 3 414, 90 грн, з якої щомісячно відраховують аліменти у розмірі 1 189, 00 гривень ( ас 10). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, встановленими у підготовчому засіданні, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб сплати і розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено з матеріалів справи, як на підставу для зміни розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що з часу присудження аліментів його матеріальний стан значно погіршився у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що підтверджується належними та допустимими доказами. Надаючи встановленим у підготовчому засіданні фактичним обставинам справи, суд доходить висновку, що матеріальний стан позивача значно погіршився у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Враховуючи вищенаведене у сукупності, а також визнання позову відповідачем і не заперечення проти задоволення позову [PERSON] , суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved