Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 04 березня 2014 року №514/84/14-ц, а саме стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4\~ частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання чинності даним рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2021 року в розмірі 44178 гривень 15 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 04 березня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини : доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 350 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач аліменти сплачує не регулярно та станом на 31 жовтня 2021 року має заборгованість в розмірі 45990 гривень. Однак, дитина перебуває на її утриманні, росте та потребує більших матеріальних витрат.\~ Тому, з урахуванням наведеного, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її\~\~ відсутністю. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився,\~ повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки. Пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 вересня 2012\~ року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 04 березня 2014 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 січня 2012 року зареєстрований 24 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №09 розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини : доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 350 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.13-14). 28 березня 2014 року Тарутинським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №514/84/14-ц (2/514/169/14) щодо стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини : доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 350 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.15-16). Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). З довідки Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №2119/02-10 від 07 квітня 2021 року вбачається, що [PERSON] \~ зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS] разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] , за якими здійснює догляд (а.с.17). 22 травня 2021 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом №32 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 травня 2021 року (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, наданому старшим державним виконавцем Тарутинського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міндовою Т.І., відповідач [PERSON] має заборгованість за аліментами, що стягуються з нього на підставі виконавчого листа №514/84/14-ц (2/514/169/14), виданого 28 березня 2014 року Тарутинським районним судом Одеської області, яка станом на 31 жовтня 2021 року дорівнює 45990 гривень (а.с.20-22). Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлюють стягнення з нього аліментів в розмірі, який вказала позивачка. Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та зміни розміру аліментів, та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менш, ніж 50 % (п`ятдесяти відсотків) встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду\~ законної сили і\~ до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно, що відповідатиме нормам чинного законодавства та інтересам дитини. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд прийшов до наступного. Позивачкою надано суду розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2021 року, яка дорівнює 44178 гривень 15 копійок (а.с.23-25). Відповідно до частини 1 ст.196 СК України, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 180 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду\~ від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Суд бере до уваги розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, здійснений позивачем та погоджується з ним. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з\~ розглядом справи. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони\~ пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 11 листопада 2021 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 11 листопада\~ 2021\~\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 908 гривень 00 копійок. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача\~ в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1816 гривень 00 копійок (за дві позовні вимоги, а саме про зміну способу стягнення аліментів шляхом зміни способу їх присудження та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved