Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.03.2022 року), за якою просить суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4316, а також збільшити розмір аліментів щодо [PERSON] [INFO] до 1300 гривень, оскільки щодо неї аліменти вже були стягнені за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2014 року у справі № 308/689/14-ц. В обґрунтування позову зазначила наступне: рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 березня 2021 року у справі № 308/11847/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Рішення суду сторонами не оскаржувалося і набуло законної сили. У зазначеній вище справі був поданий зустрічний позов з окремими позовними вимогами. Суд першої інстанції не розглянув зустрічний позов у даній справі. Відомостей про залишення зустрічної позовної заяви без руху, або відмови у зустрічному позові у рішенні суду немає. Даний факт не позбавляє права позивача звернутися до суду у загальному порядку з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. По суті позовних вимог зазначаю наступне. Вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої та двох неповнолітніх дітей обґрунтовує тим, що після повторної реєстрації шлюбу у липні 2014 року у них народилася ще одна дитина [PERSON] 2018 року народження, яка на даний час є малолітньою дитиною та потребує постійного догляду, 30 березня 2021 року шлюб розірвано. З урахуванням того, що старший син [PERSON] 2011 року народження є інвалідом з дитинства, позивачка не має можливості самостійно влаштуватися на роботу для повноцінного забезпечення їхніх дітей матеріальними засобами. Зазначає, що такі обставини призвели до вкрай важкого матеріального становища сім`ї через тривалу відсутність достатніх коштів на утримання дітей. Розмір раніше присуджених аліментів не доходить до рівня 30% прожиткового мінімуму навіть на одну дитину. Після розірвання шлюбу відповідач у добровільному порядку надає щомісячну грошову допомогу у розмірі 2000 тисяч гривень, однак для забезпечення трьох дітей цих коштів явно замало. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В порядку ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дітей можуть бути стягненні за рішенням суду з доходу батька чи матері у твердій грошовій сумі, або у вигляді частки від доходу. Оскільки відповідач має постійну роботу і стабільний дохід, присуджені раніше аліменти на утримання однієї дитини є вочевидь недостатнім для утримання трьох дітей. За таких обставин позивач вважає обґрунтованою вимогу про призначення аліментів на утримання всіх трьох дітей у розмірі 5513 гри щомісячно. Вказана сума аліментів складається з прожиткового мінімуму на малолітню дитину - 1921 грн., прожиткового мінімуму на утримання дитини інваліда - 2395 грн. та гарантованої законом половини прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років - 1197 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2022 прийнято до розгляду заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог від 01.03.2022 року, згідною якою [PERSON] , просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4316, а також збільшити розмір аліментів щодо [PERSON] [INFO] до 1300 гривень. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, позивачем була подана заява про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений законом строк подано не було. Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони й відповідно до українського законодавства. Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації (далі - мобілізація). Мобілізацію вказано провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. З огляду на запровадження у державі воєнного стану суд не вбачає підстав задля встановлення додаткових строків на подання письмових заяв у цій справі, оскільки розгляд справи вже 4 рази відкладався, відповідач обізнаний про наявність цієї справи в суді та мав можливість подати всі письмові заяви у цій справі, проте не скористався таким правом, незважаючи на той факт, що має адвоката задля представництва його інтересів. Суд також приймає до уваги особливе значення цієї справи в умовах воєнного стану, оскільки діти потребують особливої, додаткової уваги з боку держави та їх батьків, а їх утримання та захист виходить на перший план, відтак вважає за можливе розглянути зазначену справу по суті. Судове засідання у справі було призначене на 01.03.2022 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 07.03.2022 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2014 у справі № 308/689/14-ц, що набрало законної сили 01.04.2014 року, було позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково. Шлюб між [PERSON] , 1978 р.н. та [PERSON] , 1983 р.н. який був зареєстрований 11 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, актовий запис № 55. - розірвано. Неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з [PERSON] , 1978 р.н. Стягнуто з [PERSON] , 1983 р.н, код [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , 1978 р.н. код [NUMBER] , на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2014 року і до досягнення нею повноліття. В задоволенні решти позову - відмовлено. При цьому судом було встановлено, що 11 жовтня 2008 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, актовий запис № 55. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час проживають з позивачкою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про що свідчить відсутність будь-якого доказу зі сторони відповідача. Разом з тим, у зв`язку з погіршенням стосунків в сім`ї та припиненням шлюбних відносин, втрати почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги даний шлюб існує тільки формально. Примирення неможливе, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї за таких обставин не можливе, а тому враховуючи інтереси сторін позов слід задовольнити, розірвавши шлюб, визначивши місце проживання спільних дітей сторін з їх матір`ю та стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Як вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.03.2021 року у справі № 308/11847/19, яке набуло законної сили, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області 17 липня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2014 р. - розірвано. При цьому судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.07.2014 року, який зареєстрували у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.04.2014 р. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, спору про поділ майна не має. Відповідно до копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак вищезазначені обставини суд вважає встановленими, та такими, що не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішеннями суду у цивільних справах, що набрали законної сили, та при розгляді яких брали участь ці самі сторони. Згідно посвідчення серії [NUMBER] позивач - [PERSON] здійснює догляд за дитиною, інвалідом з дитинства - [PERSON] , 2011 року народження, у зв`язку з чим позивач зазначає, що ніде не може працевлаштуватись. З огляду на викладене судом встановлено, що аліменти щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , раніше судом не стягувалися. Згідно з ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становищ дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2021 рік для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно цього ж Закону установлений у 2021 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 197,50 грн., їх мінімальний рекомендований розмір складає 2 395,00 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 4 200,00 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає, що з моменту ухвалення вказаного рішення суду сталася значна зміна цін на основні життєво необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів у частині вимог про їх збільшення на спільних дітей сторін, суд враховує майновий стан позивача, яка здійснює догляд за двома малолітніми дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи відомостей про наявність у нього інших утриманців, а також вимоги, визначені ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якими мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2014 року (справа № 308/689/14-ц), за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на утримання дитини, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Разом з тим, з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів доньці сторін було неповних два роки. Даний факт суттєво впливає на розмір забезпечення, що потребує дитина. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року). Беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 25.09.2019 року у справі № 755/14148/18, аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 182 СК України, а також встановлено, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також Верховний Суд дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю, слід стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 316 (чотири тисячі триста шістнадцять) гривень з розрахунку 1 197 грн. та 2 395,00 грн. на дитину інваліда відповідно, як того просить позивач, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом - 14.05.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2016 року в справі № 308/689/14-ц, стягнувши з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] , аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. Питання щодо стягнення судового збору з відповідача судом не вирішується, оскільки стаття 141 ЦПК України не передбачає такого стягнення.

Outcome: approved