Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 07.09.2002 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2314, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу: серія [NUMBER] . Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюб між подружжям фактично припинений, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам позивача. У позивача з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння та почуття любові один до одного. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. Представник відповідачки у судове засідання подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 23.07.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішення 26.11.2021 року позов задоволено. Ухвалою суду 24.03.2022 року скасувано заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 26.11.2021 року по справі та призначено до розгляду в судове засідання. Розглянувши вищезгадані заяви, враховуючи, що дана справа перебуває в провадженні судді з 15.06.2021 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позову, запереченнях, письмових поясненнях, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 07.09.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис №2314. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народились діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 10.01.2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 19.04.2012 року. Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Встановивши, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, сторони проти розірвання шлюбу не заперечили, просиять шлюб розірвати, суд прийшов до обгрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved