Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд виконавчий напис № 2101, вчинений 11.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 3074971, 91 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем вчинено виконавчий напис №2101 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 3 074 971,91 грн. 03.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, відкрито виконавче провадження ВП №66702435. Про існування виконавчого напису нотаріуса Піскун М.Ю. дізнався після того, як дізнався про арешт карткових рахунків. [PERSON] не підписував жодного договору з ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп», а у разі якщо відповідач отримав право стягнення боргу з позивача на підставі договору факторингу, відсутні докази переходу прав вимоги від первісного стягувача до ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та відсутні докази письмового повідомлення ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» [PERSON] про відступлення права грошової вимоги факторові. Жодного повідомлення на адресу [PERSON] направлено не було. [PERSON] не був повідомлений ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» про факт невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, не був повідомлений про розмір та наявність заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою передумовою звернення кредитора до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Крім того, у документах навмисно зазначена невірна адреса реєстрації позивача, а саме [ADDRESS] , а не [ADDRESS] . Отже, стягувачем за виконавчим написом грубо порушено порядок звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, сума заборгованості є спірною (невірною), що є прямою підставою для визнання останнього таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис вчинений у порушення вимог чинного законодавства, так як сума заборгованості, що зазначена у виконавчому написі є спірною та не відповідає дійсності. Строк, за який проводиться стягнення в оскаржуваному виконавчому написі складає близько 10 років. З дня права вимоги минув строк позовної давності, у зв`язку з чим нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис, що також є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну, у якому зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення. Також, представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій представник просила суд прийняти рішення у справі з урахуванням поданого відзиву. Треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 893575/ФЛ, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 74592доларів США за програмою нове житло (арк.с.79 зворот). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2012 року позов ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] , [PERSON] задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № 893575/ФЛ від 16 вересня 2008 року 779486 грн. 66 коп. (арк.с.80-80а). 24 квітня 2020 року між АТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення прав вимоги № GL3N216953, відповідно до якого банк відступив новому кредитору права вимоги до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору (арк.с.32-34). Відповідно до додатку № 1 до договору № GL3N216953 від 24.04.2020 року передано новому кредитору права вимоги до боржника та заставодавця [PERSON] за кредитним договором № 893575/ФЛ від 16.09.2008 року та за договором іпотеки № 893575/ФЛ -З від 16.09.2008 року, а також до поручителя [PERSON] за договором поруки № 893575/ФЛ-П (арк.с.35 зворот). 27.04.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу [PERSON] , [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 893575/ФЛ, яке було отримано останнім (арк.с.37,39). 21.05.2020 року, 13.01.2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу [PERSON] , [PERSON] направлені письмові вимоги/іпотечні повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 893575/ФЛ від 16.09.2008 року, однак повідомлення про вручення зазначених відправлень не містять підписів [PERSON] та [PERSON] про отримання зазначених вимог (арк.с.41,45,42, 43,46,47, 48). Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] за кредитним договором № 893575/ФЛ від 16.09.2008 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» станом на 06.08.2021 року не погашена та складає 3074971, 91 грн. (арк.с.49). 11 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем видано виконавчий напис, яким стягнути на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», до якого перейшло право вимоги відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL3N216953 від 24.04.2020 року, з боржника [PERSON] заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору № 893575/ФЛ від 16.09.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра», та згідно виписки з рахунку боржника на 06.08.2021 року становить 3074971, 91 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1995379, 38 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 1079592,53 грн. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником опущено прострочення платежів. Загальна сума, яка підлягає до стягнення з боржника на користь стягувача становить 3074971, 91 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.05.2019 року по 06.08.2021 року (арк.с.6). 03.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2101 від 11.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. (арк.с.4-5). 03.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем при виконанні виконавчого напису № 2101 від 11.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про арешт коштів боржника [PERSON] (арк.с.7-8). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (Порядок). Відповідно до ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачена можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. При цьому, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 29.11.2001 року не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за кредитними договорами, крім договорів, які були нотаріально посвідченні, що передбачає п.1 Переліку. Натомість в даному випадку суду не надано доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а складений в простій письмовій формі кредитний договір не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, про що вказано в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року №757/24703/18-ц. При цьому, у виконавчому написі нотаріуса взагалі не зазначено документів, на підставі яких він був вчинений. Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Так, аналізуючи надані суду копії вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до боржника [PERSON] , суд приходить до висновку, що боржник не був належним чином повідомлений про вимогу кредитора, так як повідомлення про вручення зазначених повідомлень не містять підпису [PERSON] про їх отримання. Крім того, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2012 року у справі №2-797/11 було достроково стягнуто солідарно [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 893575/ФЛ від 16 вересня 2008 року станом на 19 листопада 2010 року в розмірі 779486 грн. 66 коп. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі №639/3156/16-ц якщо за рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Згідно з постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі №372/3743/15-ц реалізація кредитором права на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику, якщо договором не передбачено іншого порядку. Тому кредитор, звернувшись з позовом до позичальника про дострокове повернення кредиту фактично змінив строк виконання зобов`язання та з початку періоду, за який фактично могла утворитись заборгованість за договором за тілом кредиту та процентами (не пізніше січня 2011 року) до дня вчинення виконавчого напису (11 серпня 2021 року) минуло більше трьох років. Отже, спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, визначеного в ст.88 ЗУ «Про нотаріат», яка передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом тільки щодо заборгованості, яка виникла в межах відповідних строків позовної давності. Крім того, строк повернення кредиту був визначений договором до 12 вересня 2033 року, в подальшому був змінений кредитором зверненням до суду з позовом про дострокове повернення кредиту, натомість до суми заборгованості, яка мала стягуватись за виконавчим написом, включено суму простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що були нараховані, як це вказано в тексті виконавчого напису, за період з 19.052019 року по 06 серпня 2021 року. При цьому, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Отже, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми. Тому, нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань. Таким чином, вчиняючи 11 серпня 2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку щодо всієї суми заборгованості за тілом кредиту та процентами минуло більше трьох років, що відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат» унеможливлювало вчинення виконавчого напису про стягнення всієї суми боргу та спростовувало безспірність заявленої ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості, а також на те, що до загального розміру заборгованості були включені суми, які не могли бути нараховані після закінчення строку кредитування та на те, що внаслідок визнання нечинною постанови КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами - на час вчинення виконавчого напису не передбачалась можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідчені при укладенні. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, у нотаріуса не було достатніх підстав для вчинення виконавчого напису, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовна заява є такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового бору у сумі 1362 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved