Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним і скасувати рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року «Про затвердження акту земельної комісії від 03 лютого 2021 року», визнати протиправною бездіяльність Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області щодо непогодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] , а також зобов`язати відповідача погодити таку документацію. Мотивував свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку А-1, розташованого за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення № 160 від 23 вересня 2004 року йому передано у власність земельні ділянки площею 0,29 га, 0,25 га, 0,04 га. На підставі його заяви ТзОВ «Карпати Гео-Інвест» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі належної йому земельної ділянки визначені спеціалістом згаданого товариства по межах фактичного землекористування. Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та акту погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками і землекористувачами, суміжними землекористувачами зі сторони від точки «Б» до точки «В» є [PERSON]. , яка у вказаному місці не проживає, у зв`язку з чим згаданий акт прийомки-передачі межових знаків та акт погодження меж земельної ділянки не погодила. Після виготовлення технічної документації, така була скерована відповідачу для погодження без підпису суміжного землекористувача [PERSON] у зв`язку з її відсутністю на території України. Водночас земельна комісія дійшла висновку, що акт погодження меж земельної ділянки суміжними власниками і землекористувачами, абрис встановлених меж не відповідають фактичним вимірам та порушують права [PERSON] . Так, земельна комісія рекомендувала відповідачу не погоджувати подану технічну документацію, а позивачу та [PERSON] рекомендовано вирішити питання щодо розмежування земельних ділянок в судовому порядку. Даний акт затверджений рішенням № 194 від 04 лютого 2021 року. Вважає дане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки орган місцевого самоврядування не вирішив питання щодо погодження поданої технічної документації. Відповідач усунувся від вирішення даного питання. Відмова [PERSON] від підписання актів погодження меж земельних ділянок та акту передачі межових знаків на зберігання не порушує його права на отримання земельної ділянки у власність, не є перешкодою для проведення дій, спрямованих на приватизацію такої. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 27 липня 2021 року позивачу відмовлено у відкритті провадження. Постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена, ухвала суду першої інстанції від 27 липня 2021 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 08 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання такої для усунення недоліків, описаних в ній. 16 грудня 2021 року позивач подав до суду заяву, якою усунув недоліки позовної заяви та виконав вимоги ухвали від 08 грудня 2021 року. Ухвалою від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. 24 січня 2022 року представник відповідача О. Василишин подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, абрис встановлених меж, які представлені позивачем, не відповідають фактичним вимірам та порушують права суміжного землекористувача [PERSON] . На засіданні земельної комісії позивачу було запропоновано врегулювати конфлікт самостійно, а саме розділити спірну земельну ділянку в рівних частинах або встановити земельний сервітут, однак запропоновані варіанти були ним відхилені. З огляду на вказане, земельна комісія рекомендували позивачу звернутися до суду для вирішення спору. Враховуючи наведене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 09 лютого 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що він під час розгляду спірного питання виходячи із мотивів добросусідства залишив зі сторони брами частину свого подвір`я шириною 1,2 м для тимчасового проходу до будинку [PERSON] до часу облаштування нею власного заїзду на своїй ділянці. Зауважив, що межа ділянки між суміжними користувачами проходить по краю брами зі сторони [PERSON] . Посилання відповідача на наявність земельного спору є безпідставними. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 15 лютого 2022 року від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що у разі погодження технічної документації позивача [PERSON] буде позбавлена заїзду до свого житлового будинку, що створить їй перешкоди в користуванні проїздом, унеможливить доступ до житлового будинку. Вважає, що відповідач правомірно затвердив акт земельної комісії. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою від 22 лютого 2022 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. За ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частинами 1, 2 статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. З даної норми вбачається, що орган місцевого самоврядування у разі надходження клопотання з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) має повноваження протягом тридцяти днів прийняти рішення або про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність, або вмотивоване рішення про відмову. З заяви [PERSON] від 18 грудня 2020 року вбачається, що він скерував до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для погодження без підпису [PERSON] у зв`язку з її відсутністю на території України. Актом земельної комісії від 03 лютого 2021 року рекомендовано сесії Щирецької селищної ради не погоджувати подану технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га в [ADDRESS] , без підпису [PERSON] . Рішенням Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року затверджено акт земельної комісії від 03 лютого 2021 року, рекомендовано [PERSON] та [PERSON] вирішити земельний спір в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області рішенням № 194 від 04 лютого 2021 року не розглянула заяву [PERSON] від 18 грудня 2020 року з якою подано технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не прийняла одне з рішень, передбачених ч. 2 ст. 118 ЗК України та самоусунулася від виконання покладених на орган місцевого самоврядування повноважень, рекомендувавши позивачу звернутися з позовом до суду. Враховуючи наведене, рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року не відповідає вимогам законодавства, зокрема ч. 2 ст. 118 ЗК України, порушує право [PERSON] на приватизацію земельної ділянки, а тому таке є протиправним і підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його погодити технічну документацію із землеустрою слід зазначити наступне. Враховуючи те, що відповідач після отримання заяви позивача про погодження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вчиняв дії, спрямовані на розгляд такої, а саме розглядав поставлені питання на засіданні земельної комісії, протиправна бездіяльність відповідача у даному випадку відсутня. Крім того, враховуючи те, що рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року визнано протиправним та скасовано, вона зобов`язана на підставі ст. 118 ЗК України повторно розглянути заяву [PERSON] про погодження технічної документації. Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. За таких обставин, суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача погодити позивачу технічну документацію із землеустрою було б формою втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, а тому у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли свої підтвердження під час судового розгляду і підлягають до часткового задоволення, з огляду на що рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року слід визнати протиправним і скасувати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial