Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Перша Всеукраїнська кредитна спілка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №СП 14 09 2020-222 від 17 вересня 2020 року у розмірі 9 896,33 грн., та судових витрат в розмірі 2 270 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 17 вересня 2020 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] , було укладено Кредитний договір №СП 14 09 2020-222 (далі- Кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 12 000 грн., строком на 12 місяців з 14.09.2020 року по 14.09.2021 року із сплатою 86 % річних. Всупереч даному кредитному договору відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань, а тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] , заборгованість по кредиту в розмірі 9 896,33 грн., з яких: 7 286,69 грн. - сума кредиту; 2 609,64 грн. - сума нарахованих та несплачених відсотків за фактичне користування кредитом; та судові витрати по справі, а саме судовий збір - 2 270 грн. Вказаний позов Першої Всеукраїнської кредитної спілки надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 24.11.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 17.12.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засіданні не з`явився, однак надіслав заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином в судове засідання повторно не з`явився, що за правилами п. 8 ч.1 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 гл.71 Цивільного Кодексу України щодо договору позики. Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] , було укладено Кредитний договір №СП 14 09 2020-222, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 12 000 грн., строком на 12 місяців з 14.09.2020 року по 14.09.2021 року із сплатою 86 % річних. Отримання відповідачем кредитних коштів, на суму 12 000,00 грн., підтверджується видатковим чеком реєстратора розрахункових операцій №0006 від 14.09.2020 р. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів, що найменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла, що найменше на три календарні місяці. Згідно із п.4.6 кредитного договору в разі неповернення кредиту у строк, передбачений п.1.3 цього договору, вважається що позичальник продовжує користуватись кредитом і він зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом до дня повернення кредиту включно. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 01 листопада 2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 9 896,33 грн., з яких: 7 286,69 грн. - сума кредиту; 2 609,64 грн. - сума нарахованих та несплачених відсотків за фактичне користування кредитом. Першою всеукраїнською кредитною спілкою надіслано повідомлення [PERSON] , про порушення умов кредитного договору від 27 серпня 2021 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та заборгованість не погасив. Згідно із ст.1 Закону України Про кредитні спілки кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом другим частини першої статті 21 Закону України "Про кредитні спілки" передбачено, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до Заяви та Умов надання банківських послуг та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Умовами, та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту становить укладений Договір про надання банківських послуг. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Всупереч наведеним нормам закону та умовами укладених між сторонами договору кредитної лінії відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, а відтак заборгованість, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Крім того, слід зазначити, доказів належного виконання зобов`язань за договором з боку відповідача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшло своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору при пред`явленні позову в розмірі 2 270 грн. 00 коп.,

Outcome: approved