Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.03.2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мвють сина [PERSON] [INFO] . Відповідач сплачує щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від всіх видів заробітку за період з 2018 року по 2021 року, проте відповідач жодного разу не брав участь у додаткових витрат на дитину. Так, 27.09.2021 року у [PERSON] діагностовано періостит, пульпіт, хронічний катаральний гінгівіт, середній та глибокий карієс. Отже лікування вказаних діагнозів потребує досить значних коштів, які позивач деякі сплатила самостійно, а саме 6050 грн. Крім того, у дитини виявлено коротку вуздечку верхньої губи та неправильний прикус, внаслідок чого призначено консультацію ортодонта та додаткові обстеження, прогнозована вартість яких складає 10000 грн. Позивач вважає, оскільки нею було витрачено на лікування дитини кошти в розмірі 6050 грн., відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача Ѕ частину зазначених витрат. А також просила стягнути з відповідача половину витрат в розмірі 5000 грн. за прогнозовану стоматологічну послугу, ортодонтичні протези. 17 січня 2022 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, вимоги позову просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягаютьчастковому до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.01.2018 року на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №2-1735/17 виданий 29.12.2017 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 26.10.2017 року. Як вбачається з копій квитанцій, наданих позивачем до позовної заяви, на лікування зубів дитини, [PERSON] позивач витратила кошти на загальну суму 6050 грн. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Ці положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимоги позивача в частині стягнення половини додатково витрачених коштів на стоматологічні послуги в розмірі 3025 грн. доказово обгрунтовані та підлягають задоволеню, в іншій частині позивач не довела свої вимоги належними та допустимими доказами, а тому в цій частині в позові суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial