Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

17 лютого 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей. Ухвалою суду від 10 березня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В своїй заяві позивачка зазначила, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 12 березня 2012 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 01 грудня 2007 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, який 12 березня 2012 рішенням Глобинського районного суду Полтавської області розірвано. Відповідно до рішення суду після розірвання шлюбу залишено [PERSON] дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с.8). 21 липня 2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 827, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу присвоєно [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2017 року (а.с 5). Як з`ясовано, сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6-7). Відповідач не надає допомоги на утримання спільних неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 992,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved