Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

28.12.2021 року заявник звернувся до суду із заявою та просить встановити факт належності йому, [PERSON] , державного акту серії ЯА № 154310 на право власності на земельну ділянку площею 2.64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010551800444, виданий на ім`я [PERSON] . У вказаному державному акті невірно записано прізвище заявника « [PERSON] » замість вірного по паспорту громадянина України « [PERSON] ». Встановлення юридичного факту заявнику необхідно для передачі земельної ділянки в оренду, тобто для реалізації свого права власності, тому виникла потреба для звернення до суду. . Ухвалою суду від 05.01.2022 року було відкрите провадження у справі в порядку окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання після відкладання призначено на 09.03.2022 року та після перерви, яка була оголошена для отримання додаткових пояснень заявника та доказів, було продовжено 21.03.2022 року. Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.1). Представник заінтересованої особи - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника та про визнання заявлених вимог [PERSON] (а.с.21). Представник заінтересованої особи - Болградської районної державної адміністрації Одеської області - в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без присутності представника та просить заявлені вимоги задовольнити повністю (а.с.13). Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Згідно матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, та у паспорті громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 02.04.2001 року, на головній сторінці його ім`я, прізвище та по батькові записано на українській мові « [PERSON] », а на зворотній сторінці записано на російський мові « [PERSON] » (а.с.3). Згідно довідки РНОКПП [PERSON] присвоєно номер [NUMBER] . В державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 154310 від 11.10.2005 року, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 671 від 02 вересня 2004 року, на земельну ділянку загальною площею 2.64 га у межах згідно з планом, розташовану на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010551800444, прізвище, ім`я та по-батькові власника, кому видано державний акт зазначено « [PERSON] » (а.с.5). Згідно архівного витягу наданого Архівним відділом Болградської районної державної адміністрації Одеської області за №03-27/536 від 23.12.2021 року вбачається, що розпорядженням голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 02.09.2004 року №671, передано « [PERSON] » у власність земельну ділянку загальною площею 2.64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6-7). Названим паспортом заявник користувався на час видачі державного акту і користується на даний час, який підтверджує особу заявника, що свідчить про фактичне допущення помилки в написанні його прізвища в правовстановлюючому документі. З додатку до листа-замовлення Болградської районної адміністрації щодо надання виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку, наданого заявником 09.03.2022 року, вбачається, що на його ім`я « [PERSON] » оформлявся державний акт на право власності на земельну ділянку, яка складається з двох земельних ділянок загальною площею 2,64 га, , паспорт [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , № сертифіката РН-722841, РН-722844 1/2. А відтак, заявник дійсно є власником земельної ділянки загальною площею 2.64 га згідно розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 02.09.2004 року № 671 та державного акту серії ЯА № 154310, виданого 11.10.2005 року, в якому допущено помилку в написанні його прізвища. Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні на ім`я заявника вказаного правовстановлюючого документа. При цьому суд враховує факт визнання заінтересованими сторонами по справі заявлених вимог [PERSON] , оскільки згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно роз`яснень Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. При розгляді даної справи предмет доказування доведений заявником відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку в їх сукупності. Враховуючи, що встановлення факту належності заявнику вищеназваного державного акту потрібно для здійснення державної реєстрації права власності, підтвердження права власності на земельну ділянку та можливості розпорядження цим майном, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved