Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі - ТОВ «Краснолиманське») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 3 квітня 2018 року по 5 лютого 2020 року, звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком за ст.38 КЗпП. 25 вересня 2020 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 92 379,08 грн. 14 січня 2022 року відповідач повністю з них розрахувався. Просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2020 року по 13 січня 2022 року в сумі 100 000 грн. У встановлений судом строк відповідач відзив не надав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 3 квітня 2018 року (наказ № 645/к від 03.04.2018р.) по 5 лютого 2020 року (наказ № 35/к від 05.02.2020р.), звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком за ст.38 КЗпП (а.с.5-6). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2020 року стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій при звільненні заробітної плати (в тому числі компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомоги) за листопад-грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року в сумі 92 379,08 грн (а.с.7-9). 14 січня 2022 року відповідач в повному обсязі сплатив заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] , що підтверджується випискою по його картковому рахунку (а.с.11). Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивач у день звільнення не працював, 28 травня 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати, отже відповідач зобов`язаний був виплатити всі суми, що належать позивачу не пізніше 29 травня 2020 року. Відповідачем проведено остаточний розрахунок 14 січня 2022 року, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2020 року по 13 січня 2022 року включно. Згідно розрахункових листів заробітна плата [PERSON] за грудень 2019 року становить - 29 486,45 грн - 3 022,44 (відпускні) = 26 464,01 грн (21 робочих днів), за січень 2020 року становить - 9 756,30 грн (21 робочий день), таким чином середньоденний заробіток позивача становить 862,39 грн з розрахунку (36 220,31 грн (26 464,01 грн + 9 756,30 грн): 42 робочих днів (21 робочий день + 21 робочий день) (а.с.10). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 29 травня 2020 року по 13 січня 2022 року, становить 333 744,93 грн (862,39 грн х 387 робочі дні), де 862,39 грн - середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 387 днів - кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, що міститься у ст.13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах завалених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах позовних вимог в сумі 100 000 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved