Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

13.01.2022 року позивач подала до Стрийського міськрайонного суду позов до Танчака про стягнення заборгованості. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2022р. справу передано на розгляд Миколаївському районному суду Львівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2022 вищевказану справу передано для розгляду судді Бачуну О.І. 09.03.2022р. ухвалою Миколаївського райооного суду Львівської області відкрито спрощене позовне провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.04.2013. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 15000грн.. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за договором та станом на 07.12.2021 має заборгованість у сумі 15489,99 грн., з яких 14463,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1026,53грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву не скористався. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Щодо заявленого позивачем клопотання про огляд веб-сайту суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з положеннями частин 1 та 7 статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Нормою частини 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Отже, беручи до уваги те, що саме позивач є володільцем Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному веб-сайті цього банку, відтак він не позбавлений можливості надати до суду належним чином засвідчену копію або витяг цих Умов, що і зробив позивач на виконання вимог статті 95 ЦПК України. Водночас покладення на суд обов`язку зафіксувати повністю зміст вказаного доказу замість позивача суперечить самій суті огляду доказів за їх місцезнаходженням. Позивачем до позовної заяви додано витяг з «Умов та правил надання банківських послуг». Таким чином, клопотання представника позивача стосується огляду оригіналу електронного доказу, паперова копія якого надана ним суду, що не узгоджується з вимогами частин 1 та 7 статті 85 ЦПК України щодо підстав для огляду електронного доказу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як зазначає позивач та встановлено судом, [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку, згідно з якою він отримала кредитний ліміт на кредитну карту. Крім цього, [PERSON] підписав про те, що отримав і ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту Наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» « Універсальна , 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг містять: розрахунок процентів на залишок особистих коштів клієнта, базову процентну ставку у місяць, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів по любому з грошових зобов`язань, процентну ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування, а також приклади використання кредитних засобів. Згідно з наданими АТ КБ «Приватбанк» розрахунками, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 07.12.2021 має заборгованість у сумі 15489,99 грн., з яких 14463,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1026,53грн. - заборгованість за простроченими відсотками. З виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунках [PERSON] вбачається, що він користувався кредитними коштами, знімав їх у банкоматах, розраховувалася за товари та послуги. Крім того, відповідачем частково погашав наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці . До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач [PERSON] 18.04.2012 підписав анкету-заяву, надану йому позивачем, тим самим погодившись в цілому з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, у зв`язку з чим між ним та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків. Надаючи оцінку аргументам позивачки суд зауважує, що відповідач, підписавши анкету-заяву та, в подальшому, вчиняючи дії, а саме: користуючись кредитними коштами і здійснюючи погашення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи (зокрема випискою по рахунку), фактично висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідач [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18.04.2013р. у сумі 15489,99 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2270 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 207,526, 549,625,626,628,633,634,638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved