Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів на її користь для утримання дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між нею, позивачкою, та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі в них народилося двоє дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею, позивачкою. Зазначає, що на сьогоднішній день Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) здійснює стягнення з [PERSON] аліменти (ВП №45132437), однак починаючи з січня 2019 року відповідач не здійснив жодного платежу і його борг по сплаті аліментів становить 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 коп. На даний час спільна з відповідачем дочка досягла повноліття. Але разом з тим, вона навчається на третьому курсі відділення Київського університету Культури на контрактній основі, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має. Після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини, а відповідно до ст.. 199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися до досягнення нею 23 років. Відтак, просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дати пред"явлення позову і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання, та грошові кошти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дати пред"явлення позову і до досягнення ним повноліття. Позовна заява поступила до Франківського районного суду 13 квітня 2021 року та відповідно до ухвали від 30 квітня 2021 прийнята до провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 27 березня 2001 року Суховільською сільською радою Бродівського району Львівської області, серії [NUMBER] , позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 18 лютого 2005 року Суховільською сільською радою Бродівського району Львівської області, серії [NUMBER] , позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по аліментах від 01.03.2021р. у ВП №45132437, складений головним державним виконавцем Франківського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Л/о Харко М.М., при примусовому виконанні виконавчого листа №2/465/3444/13, виданого 11.12.2013р. Франківським районним судом м. Львова, відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , становить 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 коп., станом на 01.03.2021р. Відповідно до оригіналу довідки №10, виданої 11.10.2021р. ректором Київського університету культури В.І. Пилипів, [PERSON] дійсно є студенткою четвертого курсу, групи ДЗ-168Л, заочної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, IV рівня акредитації, термін навчання - з 01.09.2020р по 30 червня 2022 року. Згідно з ч. 2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивачкою до позовної заяви долучено ряд належних та достатніх доказів на обґрунтування стягнення суми аліментів, яку вона зазначає. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , то суд враховує, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2013р., на підставі якого виданий виконавчий лист, з відповідача вирішено стягувати на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , і до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з 02 жовтня 2013 року. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою не надано будь - яких обгрунтувань та не ставиться питання про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як цього вимагає законодавство України. Натомість, позивачка просить повторно стягнути з відповідача грошові кошти на утримання неповнолітнього сина. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів у даному провадженні суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, потребу дочки сторін в матеріальній допомозі, матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема, часткове визнання відповідачем позовних вимог. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викаденого,

Outcome: approved