Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після досягнення повноліття [PERSON] утримувати по 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в період з 13.06.2007 по 17.01.2017 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на повному її утримані. На даний час відповідач не бере участі у матеріальному утриманні спільних дітей в той час як він є особою працездатного віку, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, стягнення за іншими виконавчими документами з нього не проводяться. Тому враховуючи, необхідність забезпечення дітям належного рівня життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.01.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2007, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2017 у справі №607/14751/16-ц розірвано. У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міськрайонного управління юстиції 16.11.2007) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міськрайонного управління юстиції 10.02.2010). 14.02.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у Волочиському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про що зроблено відповідний актовий запис №24 та свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 14.02.2019. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно витягу №1 про зареєстрованих у житловому будинку осіб виданого «Центром надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради 01.01.2022, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 та ч.5 ст.183 СК України визначено, що суд визначає частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину у розмірі 1/4, на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який за віком та станом здоров`я є працездатним, не має інших утриманців, відсутність доказів про матеріальне становище позивачки, її працевлаштування та отримання нею доходу, вік дітей, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд доходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.01.2022 та після досягнення повноліття [PERSON] стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 908 гривень судового збору.

Outcome: approved