Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивач 10.08.2021 звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту. Заявлена вимога мотивована тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.01.2007 виконавчим комітетом Шабастівської сільської ради. [PERSON] заповіла все своє майно йому. Він звернувся до Монастирищенської державної нотаріальної контори з питанням оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріусом було повідомлено про те, що на спадковий будинок накладено арешт. Після чого завернувся до Монастирищенського відділу ДВС. За повідомленням Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області від 20.07.2021 такий арешт накладався при виконанні виконавчого листа про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ КБ "Надра", але виконавче провадження було закінчено 15.10.2012, у зв`язку із направленням виконавчого листа до іншого відділу ДВС через що відсутні підстави для зняття арешту. Боржник [PERSON] помер [INFO] . За повідомленням Вишневого відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 29.07.2021 на виконанні відділу перебувало виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ КБ "Надра", але 25.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку із відсутністю у боржника майна, а тому підстав для зняття арешту не має. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.08.2021, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 35553523 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 29628392, виданої 08.11.2011, старшим державним виконавцем ВДВС Монастирищенського РУЮ Селецьким С.М. зареєстроване обтяження на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . У зв`язку із, арештом він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та в подальшому розпоряджатись успадкованим майном. А тому змушений звернутись до суду. Просить зняти арешт із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння), який знаходиться за адресою [ADDRESS] . На адресу суду 08.09.2021 від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює безпосереднє виведення ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ринку надійшов відзив, відповідно до якого вважають позовні вимоги до ПАТ «КБ «Надра» необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Фонд безпосередньо здійснює виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку з 28.09.2020. Відповідно до наявної у Фонді інформації, право вимоги за кредитним договором від 18.07.2008 № 164/П/41/2008-980, 17.07.2008 № 79678154, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у складі лоту GL48N718070. Просять врахувати зміну кредитора при розгляді позовної заяві [PERSON] про зняття арешту та відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ «КБ «Надра». На адресу суду 22.12.2021 від представника відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» надійшов відзив, відповідно до якого вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки для забезпечення реального виконання рішення суду, державним виконавцем відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника з примусового виконання виконавчого листа № 2-473/11 про стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 164/П/41/2008-980 від 17.07.2008 заборгованості 41 925 грн 64 коп та судові витрати в сумі 539 грн 26 коп, а всього 42 464 грн 90 коп на користь відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра». Державний виконавець здійснював всі заходи примусового виконання рішення суду відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Відсутні підстави для зняття арешту відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Арешт на майно боржника накладався в рамках забезпечення виконання зобов`язання покладених на нього рішенням суду, яке є обов`язковим до виконання. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. Ухвалою суду від 10.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження, витребувано докази. Ухвалою суду від 30.09.2021 залучено до участі у справі співвідповідача. Ухвалою суду від 06.12.2021 залучено до участі у справі співвідповідача. Ухвалою суду від 29.12.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача на адресу суду подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Позов підтримують повністю, просять його задовольнити. В судове засіданні представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює безпосереднє виведення ПАТ «КБ`Надра» не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. В судове засіданні представник відповідача ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. В судове засіданні представник відповідача ТОВ "Брайт Інвестмен" не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Просить справу розглянути у відсутність їх представника, про що зазначив у відзиві. В судове засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. В судове засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вишневий відділ державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 05.01.2007, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Шабастівської сільської ради № 65 від 30.11.2006 (а.с. 11). Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано 05.01.2007 у Монастирищенському виробничому підрозділі Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13146433 від 05.01.2007 (а.с. 12). Згідно із технічним паспортом на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] , [PERSON] є власником даного будинку (а.с. 13 - 16). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.02.2019 виконавчим комітетом Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а. с. 9). [PERSON] , який є боржником у виконавчому провадженні 31856106, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.03.2014 виконкомом Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а. с. 26). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.12.1970 Шабастівською с/радою Монастирищенського району, [PERSON] , народився [INFO] , в графі «батько» зазначено « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] » (а. с. 10). Згідно з заповітом від 18.10.2018 [PERSON] на випадок своєї смерті усе її майно, де в воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на, що вона за законом матиме право заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до довідки № 78, виданої 08.02.2019 виконавчим комітетом Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживав із своєю матір`ю [PERSON] (дата смерті [INFO] ) за адресою [ADDRESS] на день смерті вів спільне господарство та провів похорон за власний рахунок (а.с. 18). Згідно із довідкою № 421, виданою 09.07.2019 Шабастівською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті за адресою [ADDRESS] . Постійно проживали та були зареєстровані із спадкодавцем на час смерті син [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). 09.07.2019 [PERSON] звернувся до Шабастівської сільської ради із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 48). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57110074 від 06.08.2019 інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а.с. 53). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57110091 від 06.08.2019 інформація щодо заповітів та спадкових договорів після [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а.с. 54). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57110566 від 06.08.2019, 06.08.2019 відкрито спадкову справу, після [PERSON] , яка померла [INFO] , номер у спадковому реєстрі № 64562682 (а.с. 55). Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62001372, 09.10.2020 зареєстровано заповіт [PERSON] , [INFO] , номер у спадковому реєстрі № 66550162, номер в реєстрі 16 (а.с. 57). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта № 268941818 від 04.08.2021 на будинок [ADDRESS] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , власником якого є [PERSON] , зареєстровано 10.11.2015, за номером запису про обтяження № 35553523, відділом державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції накладено арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 29628392, виданий 08.11.2011, видавник: ВДВС Монастирищенського РУЮ, старший державний виконавець Селецький С.М. (а.с. 20 - 21). Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь - яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Так, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому в оформленні спадкових прав через накладений арешт на нерухоме майно, яке за життя належало спадкодавцю. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Тобто, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Таким чином, після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на все належне спадкодавцю майно припинилося, у зв`язку з чим спадкоємцем, а саме позивачем [PERSON] було розпочато процедуру спадкування, що полягає в переході прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та врегульовано Главою 84 Загальні положення про спадкування Книги шостої Спадкове право ЦК України. Тобто, з дня смерті спадкодавця, який є часом відкриття спадщини, позивач [PERSON] набув права на майно, яке належало померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , однак через накладений арешт на спадкове майна позивач має перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Ні позивач [PERSON] , ні спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , не є боржниками у виконавчому провадженні, а тому вимоги про зняття арешту з нерухомого майна є, саме в межах позовного провадження, що узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача [PERSON] необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто зняти арешт із нерухомого майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин)-(далі Закон №606-ХІV від 21.04.1999). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 60 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 49Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Відповідно до відповіді № 8549/20.12-37, наданої 20.07.2021 Монастирищенським відділом державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при виконанні виконавчого листа від 15.02.2012 у справі № 2 - 473 про стягнення з [PERSON] 42 464,90 грн боргу на користь ПАТ КБ «Надра», державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 29628392 від 08.11.2011, згідно якої 15.12.2011 внесено обтяження № 11967127 та накладено арешт на майно - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 15.10.2012 державним виконавцем на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. В результаті вищевикладеного, відсутні законні підстави про зняття арешту з майна (а.с. 22). Відповідно до ВП - спецрозділ № 31856106 від 02.07.2021, 15.10.2012 державним виконавцем на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.23 - 24, 99 - 100). Згідно із відповіддю № 11166/20.12-37, наданої 30.09.2021 Монастирищенським відділом державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15.02.2012 державним виконавцем на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження направлено для виконання за належністю Києво - Святошинському відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області за адресою вул. Лесі Українки,86 м. Вишневе Київської області. Обтяження на майно боржника накладалось тільки у вищезазначеному виконавчому провадженні (а. с. 98). Згідно із п. 2, 5 ч. 1 ст. 47Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Згідно із відповіддю № 44695, наданої 29.07.2021 Вишневим відділом державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 35547754 щодо виконання виконавчого листа № 2 - 473 від 15.02.2012 видавник Монастирищенський районний суд про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у розмірі 42 464,90 грн. 25.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). У разі завершення виконавчого провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт та заходи забезпечення не припиняються. З огляду на вище зазначене відсутні підстави для зняття арешту з майна. Роз`яснено право звернення до суду (а.с. 25). Відповідно до відповіді № 50512, наданої 29.08.2021 Вишневим відділом державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 35547754 щодо виконання виконавчого листа № 2 - 473 від 15.02.2012 видавник Монастирищенський районний суд про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у розмірі 42 464,90 грн. 25.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Виконавче провадження передано до архіву та по закінченню 3 років знищено в порядку визначеному законом (а.с. 126). Згідно із ВП - спецрозділ № 35547754 від 29.0.2021, 26.05.2014 державним виконавцем повернуто ВД стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 127). Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Відповідно до п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) (в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Згідно з приписами Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Отже, відповідно до зазначеної статті й Інструкції №512/5 Монастирищенським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, завершуючи виконавче провадження № 31856106, в рамках якого було накладено арешт на все майно [PERSON] і направляючи виконавчий лист за належністю доКиєво - Святошинському відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області за адресою вул. Лесі Українки,86 м. Вишневе Київської області, не міг зняти накладений арешт на все майно [PERSON] . Разом з тим, арешт з майна позивача підлягав зняттю Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте у виконавчому проваджені № 35547754 цього зроблено не було . Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду у справі №817/928/17, адміністративне провадження №К/9901/20268/18 від 27.03.2020. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Арешт на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано (накладено) на підставі постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 29628392 від 08.11.2011, при поверненні виконавчого документа стягувачеві державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області не було знято арешт із житлового будинку. Крім того, арешт був накладений на майно, яке не належало боржникові [PERSON] ні на момент накладення арешту, ні на момент прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві. Отже, право позивача на отримання спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , порушено обтяженням, що існує на момент відкриття спадщини на спадкове майно -будинок [ADDRESS] , в результаті чого позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна, а тому право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з даного будинку. Однак, позов [PERSON] пред`явлений до трьох відповідачів, в тому числі і до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", які передали право вимоги за кредитним договором, у виконавчому провадженні за яким накладено арешт на майно товариству з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмен", та відповідно до якого перейшли усі права старого кредитора в зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). На підставі наведеного, суд вважає, що публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" не є належними відповідачами за вимогами позивача, а тому у задоволенні позовних вимог до даних відповідачів необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмен" на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial