Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, батько дитини, стосунків із сином не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, крім того, матеріально сина не забезпечує. Таким чином, позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.27 т.2). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.13 т.2), звернувся до суду з заявою в якої просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу у його відсутність (а.с.7 т.2) Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.14 т.2). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2016 р. розірвано (а.с.8-10 т.1). Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 17.03.2015 року (а.с.7 т.1). Після розірвання шлюбу, батько дитини, стосунків із сином не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, крім того, матеріально сина не забезпечує, неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №510/01-11 від 20.03.2020 року, вважається доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матірю - [PERSON] (а.с.11-13 т.1). Відповідно до довідки №11 від 15.01.2020 року, яка видана ОСНКР «Дмитріївка», малолітній [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований разом з матірю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14,15 т.1). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області встановлений розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] , станом на 01.01.2020р. складає 28 188,59 грн. (а.с. 22 т.1). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області встановлений розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] , станом на 01.09.2020р. складає 1 425,00 грн. (а.с. 54 т.1). З матеріалів справи вбачається про те, що відповідач [PERSON] з 02.03 2018 року, відповідно до Ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 01.03.2018 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України утримувався в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (а.с.33,34 т.1). Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №1999/01-11 від 07.11.2016 року, вважається доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком, шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином у присутності матері (а.с.55-57 т.1). Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №467/01-11 від 18.05.2021 року, вважається недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.118-122 т.1). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є кумою позивачки [PERSON] та знайома з нею з 2014 року. Свідок пояснила, що жодного разу не бачила батька дитини - відповідача [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона також є кумою позивачки [PERSON] , знайома з нею з 2005 року та вперше відповідача [PERSON] бачить в судовому засіданні, до цього часу відповідач жодного разу не намагався зустрітися з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки та жодного разу не бачив відповідача [PERSON] .. Крім того, свідок зазначив про те, що неповнолітній [PERSON] називає батьком свого дідуся (батька позивачки по справі). Також, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила про те, що знайома з позивачкою з 2015 року та жодного разу не бачила батька дитини. Допитані в судовому засіданні свідки вказали суду про те, що відповідача [PERSON] вони жодного разу не бачили, відповідач не підтримує з дитиною жодних стосунків, не намагається з ним зустрітися, не приймає участі в його вихованні. Також, судом встановлено, що з часу наданого висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №467/01-11 від 18.05.2021 року, яким відповідачу була надана можливість змінити своє ставлення до дитини, відповідач [PERSON] свого ставлення до дитини не змінив, жодного разу дитину не відвідав та не намагався жодного разу з ним зустрітися, не надавав допомогу на утримання дитини, взагалі не цікавився та не приймав участі у вихованні, що не було спростовано відповідачем у судовому засіданні. Крім того, в судовому засіданні встановлено, Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №1999/01-11 від 07.11.2016 року, вважається доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком, шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином у присутності матері (а.с.55-57 т.1). Однак, відповідач [PERSON] жодного разу не намагався зустрітися з дитиною. Також, в судовому засіданні встановлено, що в 2017 році відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення способу та порядку участі у вихованні дитини, разом з тим за його заявою, вказаний позов було залишено без розгляду, що також свідчить про його не намагання спілкуватися з сином. Відповідач жодного разу не відвідав ні дитячий садочок, ні додаткові заняття дитини. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що йому перешкоджають бачити дитину, оскільки вказане спростовується матеріалами справи та не надано жодного доказу на підтвердження вказаних тверджень. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 3 від 30.03.2007року (із змінами №20 від 19.12.2008року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно ч.4 ст. 19 СК України При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно ч.5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), норми якої є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, судом встановлено про те що відповідачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому цікаве життя дитини та він бажає з ним спілкуватися, надавати матеріальну допомогу та приймати участь в його житті. Позивачем доведено, що відповідач, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню неповнолітнього сина. У зв`язку з свідомим невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, суд приходить до висновку про те, що висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ґрунтується лише на припущеннях та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, саме з таких підстав судом не приймається до уваги вказаний висновок. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: approved