Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 28 липня 2006 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 130, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , 2006 року народження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що подружні відносини між ними припинені близько 2,5 років тому, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у них відсутнє взаєморозуміння і довіра, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, спільне господарство вони не ведуть. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. На примирення позивач не згодний, вважає, що шлюб потрібно розірвати, у зв`язку з чим звернувся до суду. 11 лютого 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 11-12). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, визнавши позовні вимоги. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення у даному судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 130, виданим Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а. с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції від 17 жовтня 2006 року, актовий запис № 1035 (а. с. 5). Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, і це вбачається з позову, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, так як між собою не можуть знайти порозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн сплачений на підставі квитанції № 115Т003RAX від 03 лютого 2022 року (а. с. 1). На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору 908,00 грн., який був сплачений при поданні позову до суду, що становить 496,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 496,20 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved