Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

10 листопада 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, який надійшов до суду 11 листопада 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 від Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради було витребувано відомості про реєстрацію [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , та довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за зазначеною адресою станом на 11 квітня 2020 року, від Другої дніпровської держнотконтори - спадкову справу, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 11 лютого 2022 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року було вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 24 травня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого отримала кредит у розмірі 2 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Разом з тим, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів нею виконано не було, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11 квітня 2020 року склав 13 920 гривень 47 коп. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємицею померлої [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована з нею на дату її смерті, є відповідач [PERSON] 11 серпня 2020 року позивачем було направлено до Другої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора, на яку 21 серпня 2020 року було отримано відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. 24 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості, яку відповідачем залишено без задоволення. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 13 920 гривень 47 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив, справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлена в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну карту, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 32). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 2 900 гривень 00 коп., розмір якого було змінено (а.с. 31). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 51). 11 серпня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направив поштою (а.с. 52) до Другої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 06 липня 2020 року (а.с. 53). Листом Другої дніпровської державної нотаріальної контори вих. № 2359 від 12 серпня 2020 року позивача повідомлено про заведення спадкової справи № 496/2020, відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 54). 24 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача було направлено претензію від 05 березня 2021 року про сплату заборгованості кредиторові спадкодавця (а.с. 55, 56). Згідно з відомостями, наданими Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , померла [INFO] , з 24 квітня 1990 року і по 02 червня 2020 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Склад зареєстрованих осіб: [PERSON] зареєстрована з 11 жовтня 1984 року і по теперішній час, [PERSON] - 25 червня 1999 року і по теперішній час, [PERSON] - з 22 серпня 2013 року і по теперішній час, малолітній [PERSON] , [INFO] , - з 29 серпня 2013 року по теперішній час, малолітня [PERSON] , [INFO] , - з 29 серпня 2013 року по теперішній час (а.с. 78). Відповідно до спадкової справи № 496/2020, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 81-107), із заявами про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с. 87 оберт), який діє від себе та в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 103 оберт), відповідач [PERSON] 26 вересня 2020 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 88). Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у встановленому порядку подано заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не ґрунтуються на вимогах закону та у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови від позову - на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed