Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання на час навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання - 30.06.2023, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, поклавши судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що за час спільного перебування у шлюбі в них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюб з [PERSON] розірвано 26.01.2006. 23.03.2013 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до рішення Миколаївського районного суду від 15.02.2005 з відповідача [PERSON] на її користь проводилось стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття та навчається на третьому курсі денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Автомобільний транспорт» у Стрийському коледжі Львівського національного аграрного університету та закінчить навчання 30.06.2023. Відповідач працездатний, фізично здоровий та матеріально забезпечений, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, який зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позов не скористався. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 24 січня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 16/ Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.02.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 17/. Розгляд справи по суті відбувся 01.04.2022 за участі позивачки [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Третя особа на стороні позивачки [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01.2004 /а.с. 7/. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.2006 сторони розірвали шлюбу, про що 26 січня 2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області зроблено актовий запис за № 14. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] /а.с. 5/. Також судом встановлено, що позивачка 23.03.2013 зареєструвала шлюбу з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2013. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] /а.с. 6/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2013 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 27/. Відповідно до довідки № 5 від 24.01.2022, виданої ОСББ «Галич», [PERSON] є жителькою [ADDRESS] та разом з нею проживає чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] /а.с. 14а/. Рішенням Миколаївського районного суду від 15.02.2005 з відповідача [PERSON] на користь позивачки ухвалено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 18.01.2005 і до досягнення ним повноліття /а.с. 10/. Згідно з довідкою Стрийського коледжу Львівського національного аграрного університету № 3833 від 15.12.2021 [PERSON] є студентом третьому курсі денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Автомобільний транспорт» та закінчує навчання 30.06.2023./а.с. 14/. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 7718071 заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 31.12.2021 відсутня /а.с. 12-13/. Відповідно до обстеження [PERSON] в КНП ЛОР «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит» в останнього виявлено викривлення осі хребта вправо внаслідок травми спини. Рекомендовано обмеження фізичних навантажень /а.с. 15/. З довідки про доходи № 38 від 15.02.2022 судом встановлено, що [PERSON] стипендія не нараховувалася у зв`язку з низьким балом успішності /а.с. 26/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання повнолітнім сином [PERSON] , який продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у необхідному розмірі в добровільному порядку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність добровільного надання відповідачем допомоги сину, який продовжує навчання. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування доводів позивачки та третьої особи щодо ненадання допомоги сину, який продовжує навчання, в добровільному порядку. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який є студентом третього курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Автомобільний транспорт» у Стрийському коледжі Львівського національного аграрного університету та закінчить навчання 30.06.2023. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, тому останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. При цьому суд враховує як матеріальне становище відповідача, який отримує дохід за твердженням позивачки, про що нею зазначено в позовній заяві, та матеріально забезпечений, інших аліментних зобов`язань не має, так і його сина [PERSON] , який продовжує навчання та є студентом третього курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Автомобільний транспорт» у Стрийському коледжі Львівського національного аграрного університету, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 січня 2022 року і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання 30.06.2023, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved