Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] за кредитором спадкодавця. Позивач посилається на те, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 22.03.2018 року був укладений кредитний договір №б/н. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а позичальник не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості. [INFO] позичальник [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємиця, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем є відповідач по справі [PERSON] . Оскільки відповідач не відмовилася від спадщини, то позивач просить стягнути з неї користь банку заборгованість позичальника за кредитним договором б/н від 22.03.2018 року, яка станом на дату смерті становить 12150,00 грн, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 22.03.2018 року та при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а. с. 13). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та позичальнику надано кредитну картку. Розмір кредитного ліміту збільшувався до 8000,00 грн. (а. с. 12). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що вбачається із розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (а.с. 8-10), а також підтверджується випискою за договором №б/н за період з 22.03.2018 року по 30.11.2021 року (а.с. 11). Заборгованість [PERSON] перед банком становить 12150,00 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2018 року (а. с. 66). Згідно повідомлення Покровської державної нотаріальної контори №110/02-14 від 01.03.2021 року, після смерті [PERSON] за претензією кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.10.2018 року заведена спадкова справа за № 267/2018 (а. с. 88-97). Відповідно до ст.ст. 1049 , 1050 , 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 1216 , 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України ). Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкоємця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України , зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу . Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] направлялося лист-претензія (а. с. 70), але заборгованість за кредитом не погашена не була. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України , приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України . При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 22.03.2018 року судом не встановлено. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 139) Відповідно до матеріалів справи відповідачка [PERSON] проживала разом із спадкодавцем та 30.10.2018 року подала заяву про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї, а тому, відповідно до ст. 1282 ЦК України, зобов`язана задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту та з відповідачки як спадкоємиці померлого [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, що становить 12150,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved