Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] . Мати на день смерті була зареєстрована в с. Гарбузин Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, але фактично з 28.06.2007 проживала в заявницею за адресою: [ADDRESS] , де і померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Будучи спадкоємицею першої черги, заявниця прийняла спадщину як особа, що проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звернувшись до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори по факту отримання спадщини, заявниці було повідомлено про необхідність встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як померла була зареєстрована в с. Гарбузин Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Встановлення даного факту необхідне заявнику для прийняття спадщини. У судовому засіданні 23.11.2021 р. заявниця підтвердила обставини, викладені в заяві. Представник заявниці - адвокат Побиванець Ю.В. наполягав на задоволенні заявлених вимог. 17.03.2022 р. у судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, але представник скерував заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник заінтересованої особи - Корсунь-Шевченківської міської ради в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 24.01.1995 р. за адресою: [ADDRESS] , що стверджено копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 28.11.1998 р. Золотоніським МРВ УДМС України в Черкаській області. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що заявниця перебуває в шлюбі з [PERSON] . Її дошлюбне прізвище - [PERSON] , змінено на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю заявниці являється [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] померла [INFO] у м. Золотоноша Черкаської області. З довідки голови будинкової ради від 13.08.2019 р. встановлено, що [PERSON] , [INFO]. з 28 червня 2007 року по 05.04.2011 р. (по день її смерті) проживала у дочки (заявниці по справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] вступила в управління спадковим майном. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №035499 від 22.01.2002 р. [PERSON] на підставі рішення виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради №55 від 20.03.2001 р. передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,8552 га, яка розташована на території Корсунь-Шевченківської міської ради. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які являються сусідами заявниці, в судовому засіданні 23.11.2021 р. ствердила, що мати заявниці з 2007 р. по день її смерті - [INFO] проживала у дочки по [ADDRESS] . Дочка доглядала за матір`ю, піклувалася про неї та здійснила її поховання. Відповідно до листа завідувача Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 10.12.2021 р. №854/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67729890 від 10.12.2021 р., спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] в державній нотаріальній конторі не заводилася. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявниці з 2007 року разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини - [INFO] , так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниця не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved