Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

07 грудня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 16988 від 25 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором. Позивач посилається на порушення нотаріусом та відповідачем вимог законодавства, а саме відсутність документів, за якими стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку. 08 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того ухвалою від 08 грудня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 30 грудня 2021 року від представника відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» надійшли заяви: -про визнання позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в порядку статті 206 ЦПК України, -про врегулювання спору за участю судді. Згідно з частиною 1 статті 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Від представника ТОВ «Фінпром Маркет» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, проте позивачем такого клопотання не подано, тому відсутні підстави проведення врегулювання спору за участю судді, передбачені статтею 201 ЦПК України. Згідно з заявою про визнання позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» визнає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення на користь позивача 50 відсотків сплаченого ним судового збору. Відповідно до положень статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи видно, що на примусовому виконанні у Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження ВП № 66799915 з примусового виконання виконавчого напису № 16988 від 25 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» стягнуто заборгованість у розмірі 25 050 грн (а.с.9). За змістом позовної заяви [PERSON] не отримувала письмового повідомлення від стягувача про наявність заборгованості. Зазначене твердження позивача відповідачем не спростоване, не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що письмове повідомлення про порушення зобов`язання було направлено боржнику, також немає письмового підтвердження того, що це повідомлення було отримане боржником. Як передбачено статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ Нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Відповідно до висновку Верховного Суду у справі № 750/3781/20 (постанова від 19 березня 2021 року), для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі і установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. Тобто відповідачем не спростоване твердження позивача про те, що вона не отримувала від кредитора письмової вимоги про усунення порушень. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17. Тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи видно, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.21) , а також у розмірі 908 грн за подання позовної заяви (а.с.1). \~ \~ Як\~визначено частиною\~1\~статті 142\~ЦПК України\~та \~пунктом 3\~частини 1\~статті 7\~ Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~ \~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~Відповідач ТОВ\~«Фінпром маркет»\~визнав позовні\~вимоги,\~подавши відповідну\~заяву до\~початку розгляду\~справи по\~суті.\~ \~ Загальна\~сума судового\~збору,\~сплаченого позивачем,\~складає \~1362\~грн,\~ 50\~відсотків цієї\~суми (682\~грн 50\~коп)\~підлягає поверненню\~позивачу з\~державного бюджету,\~інші 50\~відсотків \~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача \~у зв`язку\~із задоволенням\~позовних вимог.\~

Outcome: approved