Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 20.10.2011 року між нею та відповідачем, зареєстрований Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий напис № 25 від 20.11.2011 року, свідоцтпо про шлюб серії [NUMBER] ; після розлучення залишити позивачці прізвище « [PERSON] »; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2618,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на користь позивачки кошти за сплату судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2021 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 12.03.2021 року, серія [NUMBER] . З відповідачем спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, діти перебувають повністю на утриманні матері. Шлюб між сторонами не склався, оскільки подружжя не зійшлися характерами та поглядами на життя, шлюб носить формальний характер, відсутнє нормальне спілкування. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі є не можливим, а відтак змушений вдатися до розірвання шлюбу, на чому і наполягає. Примирення вважає неможливим та недоцільним за жодних обставин. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, жодним чином не займається вихованням дитини та не виконує свої батьківські обов`язки. Ухвалою від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено справу до судового розгляду. 25.03.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме що стосуються розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то відповідач вважає, що позивачем не обгрунтовані підстави та не надано доказів, що необхідно стягнути аліменти саме у розмірі 2618, 00 грн., що становить повний розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Зазначає, що на даний час не є працевлаштованим та не має жодних доходів. Тому вважає необхіднім та достатнім сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1309, 00 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.112\~Сімейного\~Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.10.2011 року видно, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2011 року у Сокільницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 25. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження дитини, виданого Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, серія [NUMBER] від 16.05.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Приймаючи до уваги, відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618, 00 гривень. Тому беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними, оскільки неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітніх дітей, враховуючи вік дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2618, 00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. З відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved