Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд, згідно наданих уточнень, визнати відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] з подальшим внесенням до Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відповідних змін до актового запису про народження дитини; стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходів). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 2010р. до народження дитини сторони перебували у фактичних сімейних стосунках, проте шлюб уклали 03.03.2020р. Реєстрацію народження дитини проведено у відповідності до ст..135 СК України. З моменту народження дитини і до недавно відповідач визнавав своє батьківство. На теперішній час стосунки між сторонами напружені, вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Крім того, просить вилучити зміну прізвища дитини та залишити дитині прізвище « [PERSON] ». Відповідач до суду не з`явився, хоча про дату та місце проведення слухання повідомлявся належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Повноважний представник третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Приписами ст..206 ЦПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 03.03.2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . При реєстрації шлюбу позивачу [PERSON] змінено прізвище на шлюбне « [PERSON] » (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 24.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] народився в м. Покров [INFO] . У графі "мати" зазначена позивач по справі [PERSON] . У графі "батько" зазначено [PERSON] , відповідно до вимог\~ст.\~135\~СК України (а.с.14). Наведене також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, згідно якого батьком [PERSON] , [INFO] вказано « [PERSON] », а матір`ю « [PERSON] » (а.с.16-17). Відповідно до\~ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. У відповідності доч.1 ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу\~України (ч.2 ст.128 СК України). Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно наданої заяви, відповідач батьківство визнав та вважає, що [PERSON] є його рідним сином, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, виходячи з закріплених ч.9\~ст.7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав неповнолітніх дітей, суд дійшов до переконання, що стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) є обґрунтованим, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, позов [PERSON] підлягає до задоволення у повному обсязі. У задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової генетичної експертизи в сумі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн., слід відмовити як таких, що не знайшли свого підтвердження. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.\~42\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved