Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

стислий виклад позиції позивача у січні 2022 року позивач звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням УСЗН Машівської РДА від 21.10.2019 року [PERSON] призначено допомогу одинокій матері на період з 01.10.2019 по 31.03.2020 у розмірі 4236,00 грн, яка продовжена на період з 01.04.2020 по 31.07.2020 у розмірі 4436,00 грн. В подальшомуза заявою відповідачки від 15.07.2020р., рішенням УСЗН Машівської РДА від 16.07.2020 року їй призначено допомогу одинокій матері на період з 01.07.2020 по 30.09.2020 у розмірі 4636,00 грн. 21 серпня 2020 року відповідач знову звернулася до позивача з заявою про призначення допомоги як одинокій матері та декларацією про доходи, однак 25.08.2020 року було встановлено, що [PERSON] не має права на допомогу одиноким матерям у зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, який не здійснює догляду та не працював 3 місяці, що передують зверненню. Тобто, оскільки відповідачка була працездатною не працюючою особою, а тому вона не мала права на отримання допомоги як одинокій матері з 01 по 31.07.2020р., відтак розпорядженням від 25.08.2020р. їй припинено виплату з 01.07.2020р. у зв`язку зі змінами в законодавстві та визначено здійснювати утримання в розмірі 20% до повного погашення. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок надміру виплачених коштів допомоги на дітей одинокій матері у остаточній редакції позовних вимог у розмірі 1616, 27 грн та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Згідно ухвали від 27.01.2022р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.48). За ухвалою від 09.02.2022р. заяву позивача про зменшення позовних вимог йому повернуто з підстав недотримання вимог ч.5 ст. 49 ЦПК України (а.с.56). На підставі ухвали від 28.02.2022р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, з підстав сплати відповідачкою всіх коштів після звернення позивача до суду (а.с.71). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 04.02.2022р. (а.с.65), але в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направила. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що рішенням УСЗН Машівської РДА від 21.10.2019 року, за заявою [PERSON] від цього ж числа та декларації про доходи, призначено допомогу одинокій матері, яка має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на період з 01.10.2019 по 31.03.2020 у розмірі 4236,00 грн (а.с.8-12). Згідно розпорядження УСЗН Машівської РДА від 23.06.2020р. [PERSON] було продовжено виплату допомоги одиноким матерям на період з 01.04.2020 по 31.07.2020 у розмірі 4436 грн (а.с.13). В наступному, за рішенням УСЗН Машівської РДА від 16.07.2020 року, за заявою [PERSON] від 15.07.2020р. та декларації про доходи, призначено допомогу одинокій матері з урахуванням виплаченого, на період з 01.04. по 30.06.2020 у розмірі 4436 грн, а за період з 01.07.2020 по 30.09.2020 у розмірі 4636 грн (а.с.14-18). 25.08.2020р. відповідач знову звернулася з заявою про призначення допомоги на дітей одинокій матері та декларацією про доходи, але за рішенням УСЗН Машівської РДА від 25.08.2020 року встановлено, що [PERSON] не має права на допомогу одиноким матерям у зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, який не здійснює догляду та не працював 3 місяці в період, що враховується (а.с.19-23). За розпорядженням начальника УСЗН Машівської РДА від 25.08.2020 року [PERSON] припинена виплата допомоги одинокій матері в зв`язку зі зміною законодавства з 01.07.2020 року, та утримано переплату з 01 по 31.07.2020р. в сумі 4436, 00 грн по 20% до повного погашення (а.с.24). За довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 05.11.2021р. відповідачу з липня по грудень 2020 року виплачена допомога малозабезпеченим сім`ям в розмірі 13 458, 77 грн, залишок переплати на 01.01.2021р. становить 1 744, 27 грн (а.с.25). З листів УСЗН Полтавської РДА від 09.02.2021 №310/6/01-08 та 02.03.2021 № 294/6/01-08 вбачається, що з липня набули чинності зміни в законодавстві за Постановою КМУ від 22.07.2020р. № 632, у зв`язку з чим відповідач не має права на допомогу як одинокій матері, оскільки вона була працездатною, але не працюючою особою, а тому кошти за липень 2020 року у розмірі 4 436, 00 грн нею отримані безпідставно. Частину переплати в розмірі 2 691, 73 грн утримано з допомоги малозабезпеченій сім`ї, а залишок коштів становить 1 744, 27 грн (а.с.26-27). У зв`язку з цим відповідачці 09.06.2021р. № 721/6/01-08, 30.07.2021 №912/6/01-08, 01.10.2021 №1165/6/01-08, 25.11.2021 №1283/6/01-08, були направлені попередження про повернення надмірно виплачених коштів у сумі 1744,27 грн (а.с.28-34). З направленої позивачем копії квитанції ПриватБанку від 18.02.2022р. видно, що відповідач сплатила залишок коштів у розмірі 1616, 27 грн (а.с.69). Мотиви суду Згідно ст. 18-1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що відповідачу [PERSON] з 21.10.2019 року вперше призначена допомога як одинокій матері, оскільки вона має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно пункту 36 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення волі отримувача допомоги за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Станом на час ухвалення позивачем рішень від 21.10.2019 року, від 23.06.2020р. та від 16.07.2020 року про продовження виплати відповідачці допомоги як одинокій матері, не було встановлено підстав для припинення такої виплати. Відповідно до п.35-1 та пп.1 п.35-2 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001р. (в редакції з 22.07.2020р). допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення. Допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо: у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту). Відповідно до п.п1 п.1 постанови КМУ від 08.04.2020р. № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» (в редакції від 20.05.2020р. № 392) на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин): строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Відповідно до п.2 цієї постанови, але в редакції з 22.07.2020р., орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку: виявляється, що розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату в розмірі різниці між перерахованим і виплаченим розміром допомоги; не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Якщо отримувач допомоги протягом одного місяця з дати скасування карантину не подав заяви та необхідних документів, що не дає змоги провести перерахунок допомоги, органи соціального захисту населення вживають заходів, передбачених абзацами п`ятим - сьомим цього пункту. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Перерахунок проводиться з місяця виплати допомоги, яку продовжено відповідно до підпунктів 1 і 3 пункту 1 цієї постанови, але не раніше ніж з місяця встановлення карантину. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий станосіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 р., призначається і виплачується починаючи з липня 2020 року. Відповідачем не оспорюється той факт, що вона є непрацюючою особою і станом на липень 2020 року не перебувала на обліку у центрі зайнятості. Звертаючись до суду з позовом позивач вважає, що з огляду на зміни прийняті КМУ у постанові № 623 від 22.07.2020р., відповідач не має права на отримання допомоги одинокій матері, а проведена їй виплата за липень 2020 року підлягає поверненню. Водночас, питання повернення безпідставно набутого майна врегульовано ст. ст. 1212, 1215 ЦК України. Так, положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Водночас, статтею 22 Конституції України передбачено , що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Отже, враховуючи те, що Кабінетом Міністрів України постанова № 623 за якою відповідач втратила право на отримання допомоги одинокій матері прийнята 22.07.2020р., а в цей час, зокрема на липень 2020 року, відповідачу була призначена вказана допомога одинокій матері на підставі розпорядження УСЗН Машівської РДА від 23.06.2020р. та за рішенням УСЗН Машівської РДА від 16.07.2020 року, тобто до прийняття вказаної постанови за якою були звужені права відповідачки, що не відповідає приписам ст. 22 Конституції України, факту недобросовісного набуття відповідачкою коштів за липень 2020 року судом не встановлено, а відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позову потрібно відмовити. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідачки не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed