Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.01.2022 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , в якій також зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] . Відповідачка була його дружиною, але шлюб з нею розірваний у 2021 р та вони втратили родинні зв`язки. Останніх два роки відповідачка не проживає у спірній квартирі, вони не пов`язані спільним побутом. Позивачу невідоме місце проживання чи перебування відповідачки, зв`язок між собою вони не підтримують. Тому просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подала, не подала заяву про можливість розгляду справи за її участі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5-6). У спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] , [INFO] та відповідачка - [PERSON] , колишня дружина, [INFO] , що стверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб № 11199/26-13 від 20.12.2021р (а.с.7). Згідно з актом, складеним працівниками КП "Славутське ЖКО" 15.12.2021 р, [PERSON] , 1995 р.н., з 2019 року не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.8). 29 вересня 2021 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користуваня та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєструвався у спірному житловому будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку. Відповідачка спільним побутом та родинними зв`язками з позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Отже, позовні вимоги є підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачки слід стягнути в користь позивача 908,00 грн судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved