Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 23 квітня 2005 року між нею і відповідачем [PERSON] в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 204. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та суперечки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примиритися з відповідачем не бажає. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. У зв`язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 січня 2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бут Н.В. позовні вимоги підтримали та наполягали на розірванні шлюбу. При цьому позивач зазначила, що з відповідачем не проживають окремо з листопада 2021 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. На наданні строку для примирення не наполягав. Проти стягнення з нього судових витрат також не заперечував. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 23 квітня 2005 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 204 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В листопаді 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Приймаючи до уваги взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема фактичне припинення ними шлюбних відносин, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач у судовому засіданні просила залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу прізвище позивачу слід залишити « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Оскільки позов задоволено, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у зв`язку з розглядом справи позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які пов`язані з підготовкою позовної заяви до суду та представництвом інтересів в суді. Так, на підтвердження понесення позивачем вказаних витрат суду надана копія договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 року, укладеного з адвокатом Бут Наталією Вікторівною (свідоцтво серії № 2773 від 22.11.2013 року), копія додаткової угоди № 1 від 09.12.2021 року, копія квитанції про оплату послуг адвоката на загальну суму 5000 грн. Суд вважає, що сплачені позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідають рівню складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, часу, витраченому адвокатом на надання правничої допомоги, та приходить до висновку, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved