Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

13.01.2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну неповнолітню дитину. Позивачу невідомо, чи офіційно працевлаштований відповідач, однак вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Син повністю знаходиться на її утриманні. Чоловік проживає окремо від сім`ї, матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання в добровільному порядку не надає. Інших утриманців відповідач не має. З метою захисту своїх майнових прав та майнових прав сина змушена звернутись до суду. У відзиві відповідач просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1050 грн. щомісячно, в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку просив відмовити повністю. Вимоги вважає необгрунтованими, оскільки він в добровільному порядку утримує сина, про що надав виписки з руху коштів на власному рахунку. Також наразі ніде не працює за станом здоров`я, тому позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн. щомісячно та утримувати дружину. У відповіді на відзив позивач наполягала на задоволенні позову повністю. Зазначала, що відповідач сплачує 10% всіх витрат на дитину. Сторони в судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити частково у розмірі та з підстав, зазначених у відзиві. За таких обставин згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до довідки, виданої старостою Новоград-Волинської територіальної громади від 12.01.2022 року, син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7,8) та фактично проживає разом з нею, що не заперечував відповідач у відзиві. Згідно вимог ст. 180 СК України [PERSON] , як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до вимог ст. 184 СК України, позивач визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) батька. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2022 року - 2100 грн., з 01.07.2022 року - 2201 грн., з 01.12.2022 року - 2272 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2022 року - 2618 грн., з 01.07.2022 року - 2744 грн., з 01.12.2022 року - 2833 грн. Суд зважає на ту обставину, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, отримує нерегулярний дохід, інших утриманців не має, має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1050 грн. щомісячно (як зазначено у відзиві). Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їхнього неповнолітнього сина, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково. Правовідносини щодо утримання подружжям один одного врегульовані наступними нормами права. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною другою ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, позбавлена можливості повноцінно працювати, а тому чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні та громадському житті. Згідно даних позовної заяви та відзиву відповідач є працездатним, аліментів на утримання інших осіб, крім неповнолітнього сина, не сплачує. [PERSON] з 31.03.2021 року офіційно не працевлаштований, з 14.04.2021 року до 19.04.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні, було проведено оперативне втручання, проте був виписаний у задовільному стані на амбулаторне лікування. З моменту звільнення та після лікування відповідач згідно наданих копій чеків та руху коштів на власному картковому рахунку надавав допомогу дружині на утримання сина. Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які поважні причини, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дружині, тому він спроможний сплачувати аліменти. Суд приходить до переконання про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання частково. Одночасно позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела обставин, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000 грн. та на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, тому доцільним суд вважає визначити розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їх неповнолітньої дитини, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13.01.2022 року. Рішення відповідно до положень ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання. Судові витрати по судовому збору у розмірі 1984,80 грн. (по 992,40 грн. за дві позовні вимоги) стягнути з відповідача в дохід держави згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial