Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У грудні 2021 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду з цим позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в якому просить стягнути із відповідача на його користь страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 34189,44 гривні та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 28 травня 2020 року між позивачем та страхувальником- [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4146173, відповідно до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ 2105" державний реєстраційний номер " [NUMBER] " сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 05 серпня 2020 року о 17 год. 10 хв на автодорозі М-21284 року мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] та іншого автомобіля «NISSAN» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] в результаті чого автомобілю останнього було завдано механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року за вчинення вказаного ДТП відповідача визнано винним за ст. 122-4, 124 КУпАП. В наслідок пошкодження транспортного засобу «NISSAN» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] звернувся до страховика-позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/4146173 від 28 травня 2020 року та на підставі страхового акту №001/037/002562/20/1 від 07 жовтня 2020 року та власнику транспортного засобу позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 42189,85 гривень. З моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, тому з цим позовом він змушений звернутися до суду. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Станом на 05 квітня 2022 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі останній був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2020 року між позивачем та страхувальником- [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4146173, відповідно до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ 2105" державний реєстраційний номер " [NUMBER] " сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 05 серпня 2020 року о 17 год. 10 хв на автодорозі М-21284 року мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] та іншого автомобіля «NISSAN» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] в результаті чого автомобілю останнього було завдано механічних пошкоджень та матеріальних збитків, що підтверджується постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14.09.2020 року ( а.с. 10). Внаслідок ДТП автомобіль «NISSAN» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » отримав механічні ушкодження, що підтверджено Дефектною відомістю огляду колісного транспортного засобу від 03 вересня 2020 року ( а.с.14). Власник пошкодженого транспортного засобу «NISSAN» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до страховика-позивача із повідомленням та заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АР/4146173 від 28 травня 2020 року. (а.с.11-12). Згідно страхового акту № 001/037/002562/20/1 від 07 жовтня 2020 року позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому в сумі 42189,85 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 14398 від 07 жовтня 2020 року.(а.с.24-25). З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялася претензія про відшкодування збитків в порядку регресу від 29 грудня 2020 року (а.с.26). Однак відповідачем було відшкодовано завдані збитки позивачу лише частково в сумі 8000 грн. Загальний залишок невідшкодованої заборгованості позивачу відповідачем складає 34 189,44 грн. У відповідності до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено , що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За приписами ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування завданого дорожньо-транспортною пригодою на загальну суму 34189,44 грн., так, як позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2270 гривень згідно платіжного доручення № 18 від 02 грудня 2021 року ( а.с. 27).

Outcome: approved