Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтраксервіс" (далі ТОВ "Ремтраксервіс", відповідач 2), про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачене страхове відшкодування в сумі 32015, 34 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 6229,08 грн., а також просить стягнути з ТОВ "Ремтраксервіс" величину втрати товарної вартості (далі - ВТВ) в сумі 5560,43 грн, моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., витрати на проведення комплексної юридичної консультації в сумі 5000,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2500,00 грн. Позов обґрунтовано наступними обставинами. 22.02.2019 [PERSON] , керуючи автомобілем «Tata LPT 613», н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр-ту Науки, 4/14 у м. Києві, не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2019 [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Автомобіль «Honda Accord», н.з. [NUMBER] належить позивачу на праві приватної власності. Водій [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ "Ремтраксервіс", якому належить автомобіль «Tata LPT 613», н.з. [NUMBER] , а транспортний засіб, яким він керував був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». 19.09.2019 ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача перерахувала частину страхового відшкодування в сумі 47557,90 грн. У зв`язку з тим, що позивач не була згодна із сумою страхового відшкодування, з метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної її транспортному засобу вона звернулася до судового експерта Кипи С.М. про проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком судового експерта Кипи С.М. № 141/19 від 19.07.2019 сума відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 79573,24 грн., тобто сума недоплаченого страхового відшкодування складає 32015, 34 грн. Також позивач посилається на те, що страховик зобов`язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка протягом періоду з 26.05.2019 по 12.02.2020 склала 11259,08 грн. Враховуючи, що страховиком добровільно сплачено на рахунок позивача пеню в сумі 5030,00 грн, розмір пені, який позивач просить стягнути з страховика складає 6229,08 грн. Величина ВТВ, яку визначено згідно висновку судового експерта Кипи С.М. № 141/19 від 19.07.2019 складає 5560,43 грн, яку позивач просить стягнути з ТОВ "Ремтраксервіс". Крім того, просила стягнути з ТОВ "Ремтраксервіс" моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., оскільки внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнала фізичних та душевних страждань. Крім того, згідно договору № 022/19 про надання юридичних послуг від 25.02.2019 позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 5000, 00 грн. за надання комплексної юридичної консультації та 2500, 00 грн за проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальних збитків заподіяних транспортному засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , які вона просить стягнути з відповідача 2. Ухвалою суду від 16.03.2020 вказаний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21.04.2020 відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судове засідання з викликом (повідомленням) сторін. 16.07.2020 представником відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» надано відзив на позов. ТДВ СК «Альфа-Гарант» проти позовних вимог заперечує, зазначає, що розрахунок страхового відшкодування здійснено в порядку, передбаченому законом та договором страхування. На виконання вимог ст. ст. 22, 29 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до незалежного оцінювача ФОП [PERSON] , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз, з метою визначення вартості матеріального збитку. Згідно висновку № 28-D/59/4/0319 від 18.09.2019, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , складає 56 019,48 грн. (з ПДВ). На виконання ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та виплачено страхове відшкодування в розмірі 47 557, 90 грн (56 019,48 (розмір мат. з ПДВ) - 7461,58 (ПДВ) - 1000,00 (франшиза) та пеню у розмірі 5 055,47 грн. Вважав, що висновок експерта № 141/19 від 19.07.2019 є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки автотоварознавче дослідження було проведено через п`ять місяців, після настання ДТП. Просить відмовити в задоволенні позову. 06.08.2020 представником ТОВ "Ремтраксервіс" подано відзив, в якому вимоги позову відповідачем 2 не визнаються в повному обсязі. Так, представник відповідача посилається на те, що позивач не має права на відшкодування ВТВ, оскільки під час складання протоколу огляду транспортного засобу від 19.03.2020 було виявлено, що автомобіль позивача «Honda Accord», н.з. [NUMBER] має пошкодження, не пов`язані із ДТП, що сталось 22.02.2019, а саме: корозійні пошкодження оперення та дефекти лакофарбового покриття. Висновок експерта за результатами автотоварознавчого дослідження №141/19 від 19.07.2019 не містить попередження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України, тому не відповідає вимогам Інструкції щодо його складання. Позивачем до матеріалів справи не надано документів, що підтверджують кваліфікацію та термін дії свідоцтва експерта [PERSON] , що може свідчити про недопустимість у якості доказу висновку експерта. Оскільки в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутній запис про [PERSON] та документально його статус адвоката жодним чином не підтверджено, підстави для відшкодування витрат за надання комплексної юридичної консультації позивачу, відсутні. Також представник відповідача 2 вважав необгрунтованою та недоведеною вимогу про відшкодування моральної шкоди позивачу. Ухвалою суду від 11.08.2020, що занесена до протоколу судового засідання прийнято відзиви на позов. Ухвалою суду від 11.08.2020 залучено [PERSON] до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору. 03.11.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив ТДВ СК «Альфа-Гарант». Зокрема представник вказує, що наданий ТДВ СК «Альфа-Гарант» висновок оцінювача ФОП [PERSON] № 28-D/59/4/0319 від 18.09.2019, не може бути врахований судом, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , необхідно розраховувати без коефіцієнту фізичного зносу. Помилковий розрахунок потяг за собою невірний розрахунок страхового відшкодування. Відрахування податку на додану вартість, можливе лише за умови здійснення страхового відшкодування з врахуванням зносу. Так як в даному випадку величина фізичного зносу не нараховується, то й відповідно відраховувати ПДВ з боку страховика є незаконним. 03.11.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ "Ремтраксервіс". Зокрема представник вказує, що транспортний засіб «Honda Accord», н.з. [NUMBER] є 2013 року випуску. Тому, окрім вартості матеріального збитку, також необхідно враховувати ВТВ. Огляд транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] відбувався 09.07.2019, [PERSON] та представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином були повідомлені про проведення такого огляду, проте не з`явилися на власний розсуд. Підтримав вимоги позивача про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та за надання комплексної юридичної консультації. Ухвалою суду від 18.11.2020 поновлено позивачу [PERSON] строк на подання відповідей на відзив ТДВ СК "Альфа Гарант", ТОВ "Ремтраксервіс. Ухвалою суду від 18.11.2020, що занесена до протоколу судового засідання прийнято відповіді на відзиви на позов. 18.11.2020 представником відповідача 2 подано заперечення на відповідь на відзив відповідача, в якому містяться доводи, що й у відзиві. Крім того, представник долучив попередній розрахунок судових витрат ТОВ "Ремтраксервіс". Ухвалою суду від 18.12.2020 поновлено позивачу процесуальний строк на подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Призначено по вказаній справі судову автотоварознавчу експертизу проведення якої доручено атестованому судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 23.12.2021 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду. 07.02.2022 від позивача надійшли заяви про уточнення позовних вимог та зменшення позовних вимог, які ухвалою суду від 22.02.2022, що занесена до протоколу судового засідання залишені без розгляду, оскільки подані з порушенням процесуального строку. 07.02.2022 позивачем подано заяву про розподіл судових витрат. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник ТОВ "Ремтраксервіс" в судовому засіданні заперечував проти вимог позову та просив покласти на позивача витрати по сплаті витрат на правничу допомогу. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши виступи позивача, представника відповідача 2, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2019 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. У відповідності до вказаної постанови, 22.02.2019 о 18 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Tata LPT 613», н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр-ту Науки, 4/14 у м. Києві, не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2019. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ст. 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1172 ЦКУ юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. На час вчинення ДТП, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "Ремтраксервіс" та безпосередньо виконував трудові обов`язки, що не заперечувалося учасниками справи, а тому не підлягає додатковому доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Згідно Полісу № АМ/8568146 від 06.12.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальность власника транспортного засобу «Tata LPT 613», н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду завдану майну - 100 000 грн., франшиза 1000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В приписах ст. 1194 ЦК України зазначено: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. В ст. 5 названого Закону зазначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати, деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. Тому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. При цьому, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно висновку оцінювача ФОП [PERSON] № 28-D/59/4/0319 від 18.09.2019, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , складає 56 019,48 грн. (з ПДВ). 19.09.2019 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі: 47 557,90 грн. на рахунок вказаний [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 3315 від 19.09.2019. Також, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на виконання п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 23.09.2019 року, було виплачено пеню у розмірі 5 055,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3348 від 23.09.2019. Так, не погоджуючись з розміром відшкодування понесених збитків, позивач звернулася до судового експерта Кипи С.М. про проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком судового експерта Кипи С.М. № 141/19 від 19.07.2019 сума відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 79573,24 грн.; втрата товарної вартості складає 5560,43 грн. Позивач стверджує, що у спірному випадку позивач і відповідач 1 не дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування, а тому вважає свої позовні вимоги до відповідача 1 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в сумі 32015,34 грн. правомірними. Дана сума визначена, як різниця між сумою збитку, встановленою висновком експерта 79573,24 грн. і сумою страхового відшкодування 47557,90 грн. Суд відхиляє висновок судового експерта Кипи С.М. № 141/19 від 19.07.2019, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за за ст. 384, 385 КК України. З метою усунення розбіжностей у розмірі майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , за клопотанням позивача суд призначив судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №1709/21-54 від 19.11.2021, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лень М.А., вартість матеріального збитку, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та втраті товарної вартості, спричиненого власнику транспортного засобу «Honda Accord», н.з. [NUMBER] , складала: 83 331,70 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - 78 674,63 грн; вартість втрати товарної вартості транспортного засобу - 4 657,07 грн. Висновок № 141/19 від 19.07.2019, складений експертом Лень М.А., який є судовим експертом четвертого кваліфікаційного класу, має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», зі стажем роботи з 2016 року, підписаний ним особисто та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Крім того, даний висновок складено відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, (затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092), у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 за № 1335/5/1159, і яка є обов`язковою для експертів. Отже ураховуючи викладене, суд при вирішенні вказаної справи покладається на висновок №1709/21-54 від 19.11.2021 складений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз М.Лень. Вказана експертиза, сумнівів у своїй достовірності не викликає, а тому суд визнає її належним доказом у справі. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідача ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь позивача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі 30116,73 грн. (78674,63 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) - 47557,90 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) - 1000,00 грн. (франшиза)). В частині стягнення з відповідача ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" пені за несвоєчасне виконання зобов`язання слід зазначити наступне. Відповідно до п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, ураховуючи, що позивач звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування 26.02.2019, днем останнього платежу (90 день) є 26.05.2019, тому суд визнає правомірною вимогу про стягнення з відповідача ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 26.05.2019 по 12.02.2020. Водночас суд не погоджується із сумою пені, що просить стягнути позивач та самостійно здійснює розрахунок, наступним чином: -за період з 26.05.2019 р. по 07.06.2019 р. (12 днів): 78674,63 грн.* 35%/365*12 днів = 905,30 грн.; -за період з 08.06.2019 р. по 19.07.2019 р. (41 днів) : 78674,63 грн.* 34%/365*41 днів = 3004,72 грн.; -за період з 20.07.2019 р. по 06.09.2019 р. (48 днів): 78674,63 грн * 33%/365*48 днів = 3414,26 грн.; -за період з 07.09.2019 р. по 19.09.2019 р. (12 днів): 78674,63 грн.* 31%/365*12 днів = 801,83 грн.; -за період з 20.09.2019 р. по 25.10.2019 р (35 днів) : 30116,73 грн. * 31% / 365 * 35 днів = 895,25 грн.; -за період з 26.10.2019 р по 13.12.2019 р. (48 дні) : 30116,73 грн. * 27%/ 365 * 48 днів = 1069,35 грн.; -за період з 13.12.2019 р. по 12.02.2020 р ( 60 днів) : 30116,73 грн. * 31% / 365 * 35 днів = 895,25 грн. Всього за період з 26.05.2019 по 12.02.2020 пеня становить - 10985,96 грн., зважаючи на те, що ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" 23.09.2019 було перераховано на картковий рахунок позивача частину пені в розмірі 5055,47 грн, суд стягує на користь позивача з відповідача 1 пеню в сумі 5930,49 грн. (10985,96 грн. - 5055,47 грн ). Положеннями статтей 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таким чином, з ТОВ "Ремтраксервіс" підлягає стягненню на користь позивача вартість втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 4657, 07 грн., яка визначена висновком судової автотоварознавчої експертизи №1709/21-54 від 19.11.2021. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнала позивач, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, експерта та до суду, щоб довести порушення своїх прав. Виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ "Ремтраксервіс" на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. З урахуванням викладеного всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, вимоги позивача щодо відшкодування їй відповідачем ТОВ "Ремтраксервіс" витрат на проведення комплексної юридичної консультації, задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати не є судовими витратами, враховуючи норми ст. 133 ЦПК України. Крім того, процесуальним законом передбачена можливість відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, але наданої лише адвокатом, а представник позивача Блізнєцов Д.Є. не є адвокатом, а є фізичною особою-підприємцем. Суд також не вбачає підстав для відшкодування ТОВ "Ремтраксервіс" витрат позивача, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження № 141/19 від 19.07.2019 в сумі 2500 грн. 00 коп., оскільки при ухваленні вказаного рішення суд відхилив висновок судового експерта Кипи С.М. № 141/19 від 19.07.2019. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс судові витрати в загальному розмірі 6537,60 грн., зокрема, на проведення судової автотоварознавчої експертизи №1709/21-54 від 19.11.2021. Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 68834,85 грн. Отже ураховуючи, що позов задоволений в сумі 45704,29 грн., тобто на 66% (45704,29 х 100/68834,85), на відповідачів слід покласти 66 % понесених позивачем судових витрат, що становить 4314,81 грн. (6537,60 х 66%100). З загального розміру присудженої до стягнення суми на ТДВ СК «Альфа-Гарант» припадає 79 %, а на ТОВ "Ремтраксервіс" - 21%. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд покладає на ТДВ СК «Альфа-Гарант» судові витрати в сумі 3408,70 грн. (4314,81 х 79%100), а на ТОВ "Ремтраксервіс"- в сумі 906,11 грн. (4314,81 х 21%100). Враховуючи, що позивач при звернені до суду була звільнена від сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп, з урахуванням часткового задоволення позову, суд стягує з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь держави 438,39 грн судового збору та з ТОВ "Ремтраксервіс" на користь держави 116,54 грн. судового збору, решта судового збору в сумі 285, 87 грн. підлягає компенсації за рахунок держави. Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу ТОВ "Ремтраксервіс", в сумі 8500, 00 грн, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу ТОВ "Ремтраксервіс" надав адвокат Вознюк Д.В. В матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги (далі- Договір), укладеного між ТОВ "Ремтраксервіс" та адвокатом Вознюком Д.В. від 03.08.2020 та Додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги від 03.08.2020. Згідно п. 4.1. вказаного Договору гонорар адвоката та порядок оплати встановлюється у додатку до цього Договору. Також до матеріалів справи додано копію платіжного доручення № 6144 від 16.11.2020 згідно якого ТОВ "Ремтраксервіс" перерахувало на користь адвоката Вознюка Д.В. 8500,00 грн. (призначення платежу: сплата адвокатського гонорару згідно договору б/н від 03.08.2020). Водночас, як вбачається із договору про надання правничої допомоги та додатку до нього, розмір гонорару адвоката не встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Водночас, ТОВ "Ремтраксервіс" не надано детального опису робіт для визначення розміру витрат адвоката на правничу допомогу, оскільки такий розмір залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача та акту приймання-передачі наданих послуг. При цьому неподання ТОВ "Ремтраксервіс", розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє позивача можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.03.2021 по справі №379/1487/18, не може підлягати задоволенню заява щодо стягнення витрат на правову допомогу у разі неподання заявником всіх, передбачених законодавством документів для підтвердження понесення відповідних витрат, у тому числі й детальний опис робіт/послуг, виконаних адвокатом. Таким чином відсутні підстав для відшкодування ТОВ "Ремтраксервіс" витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial