Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Виклад позиції позивача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи її тим , що 18.05.2020 року між позивачем та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № тп62395а0в, відносно транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». 09.08.2020 року відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] » на а/д «М-12» скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року по справі № 128/2037/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі вказаної заяви та надання потерпілою стороною документів було складено страховий акт № ARX 2616665 від 01.09.2020 року. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 201 454,20 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом № ЕР181894949 в ПрАТ СК «ВУСО», то остання відшкодувала АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 71 454, 20 грн. Виклад позиції відповідача 28.01.2022 року на адресу Немирівського районного суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що позивачем в обґрунтування розміру страхового відшкодування подається рахунок, страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, виконані самим же позивачем та зазначається, що ним здійснено страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 201 454,20 грн. Однак, вважає що вказані докази є неналежним та не підтверджують реального розміру збитку завданого внаслідок ДТП, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст.6 та ч. 1 ст.25 Закону України «Про страхування», добровільне страхування, в т. ч. наземного транспорту, - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Таким чином, розмін страхового відшкодування, його складові та порядок обрахування встановлюються повністю на розсуд сторін такого договору. Разом з тим, ч. 1 ст.993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування. Вказівка «у межах витрат», означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму яка ним реально сплачена. Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодузвання, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необгрунтованих та завищених витрат (правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 01 лютого 2018 року по справі № 910/22886/16). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КГЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції Україні , Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами) (правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, від 03.06.2021 року № 461/2217/19 ) Таким чином, факт сплати позивачем страхового відшкодування в заявленому розмірі не підтверджує «реального» розміру понесених витрат та не створює у останнього обов`язку по його сплаті у вказаному розмірі, матеріальний збиток має бути доведено та обґрунтовано позивачем належними і допустимими доказами, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, а посилання на вищезгадані докази, з обставин зазначених вище, не можуть слугувати підтвердженням матеріальної шкоди. Як слідує з рахунку № СПМ-К-ДВ-2673 від 14.08.2020 року, вартість ремонту автомобіля становить 201 454,20 грн., з яких 33 575,70 становить ПДВ. Так, ставка ПДВ встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування було перераховано на рахунок власника ТЗ [PERSON] , натомість відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем чи іншими особами під час проведення ремонтних робіт понесені витрати із сплати ПДВ, а тому відсутні підстави для відшкодуванню позивачу вартості ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ. Внаслідок цього просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заяви, клопотання позивача, відповідача 09.02.2022 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла відповідь на відзив, згідно якій, у відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту № тп62395а0в від 18.05.2020 року (пункт 25.10 Договору) було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО. Згідно до Рахунку TOB «Преміум Моторс» № СПМ-К-ДВ2673 від 14.08.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 201 454, 20 гри. Отже, на підставі вищевказаного Рахунку № СПМ-К-ДВ2673 від 14.08.2020 року AT «CK «АРКС» було складено розрахунок страхового відшкодування, страховий акт та виплачено страхове відшкодування. Таким чином, загальний розмір збитку по вищевказаному страховому випадку склав 201 454, 20 грн. Отже, зважаючи на те, що згідно Договору добровільного страхування розмір страхового відшкодування розраховується на підставі рахунків СТО, то Позивачем було додано до позовної заяви саме цей рахунок. Проте, розмір завданого збитку підтверджується також Звітом № 20/529 про оцінку автомобіля «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом № ЕРІ81894949 в ПрАТ «CK «ВУСО», то остання

Outcome: approved