Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

04 лютого 2022 року представник відповідача адвокат Свида О.Г. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, яку мотивує тим, що до дебатів та винесення рішення він зазначав, що після вирішення справи по суті, в разі ухвалення такого на користь відповідача, останнім буде ставитися питання про стягнення з позивача суми правової допомоги, що також зафіксовано у протоколі судового засідання. Крім цього вказує на те, що справа розглядається з 2018 року, через що він постійно добирався до приміщення суду з іншого міста, що також є витратами адвоката, про що також зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Зазначає, що вони з клієнтом відразу досягли згоди щодо вартості його послуг як адвоката у даній справі у розмірі 20 000 грн, що у свою чергу були перераховані [PERSON] через банківську установу. З 2018 року сума гонорару адвоката не змінювалася і адвокат довів свою справу до кінця винесено рішення суду, де підтримана сторона відповідача, а відтак вважає, що є всі підстави для задоволення вимог відповідача щодо відшкодування йому правничої допомоги у даній справі. На підставі наведеного просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Моняк Р.В. як у судовому засіданні, так і у відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення зазначив про відсутність підстав для задоволення вимог представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на таке. По перше, у порушення вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України матеріали справи не містять попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Наявність витрат та їх розрахунок були подані відповідачем лише 04 лютого 2022 року, фактично після розгляду справи. По друге вказує на відсутність договору про надання правової допомоги між адвокатом Свидою О.Г. та відповідачем як одного із обов`язкових складових підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, про що зазначає у своїй постанові Верховний Суд у справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року. Так матеріали справи містять лише договори, укладені між адвокатом Свидою О.Г. та відповідачем у справі, а саме угоди про надання правової допомоги від 20 грудня 2018 року та від 07 травня 2021 року, відповідно до п. 3.1. якої остання діє до 01 грудня 2021 року, а відтак на момент винесення рішення судом такі угоди втратили свою чинність, в той час як квитанція від 19 листопада 2018 року, яку відповідач надав в якості доказу, містить призначення платежу «оплата згідно договору б/н від 30 жовтня 2018 року …». По третє зазначає, що відповідно до інформації, розміщеної на сайті Судової влади, адвокат Свида О.Г. у 2018 році являвся представником [PERSON] ще у двох справах, тому вважає, що кошти адвокату згідно квитанції від 19 листопада 2018 року були перераховані не за надання правової допомоги у справі № 298/1089/18. Також додає, що у жодному із договорів, які містяться у матеріалах справи, не зазначено ні суми договору (гонорару), ні порядку його формування та розрахунку вартості послуг.\~\~\~\~\~\~ Відповідач та його представник адвокат Свида О.Г. в судове засідання не з`явились, до суду подали заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності, на її задоволенні наполягали. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази, пояснення представника позивача суд приходить до такого. В судовому засіданні встановлено, що Перечинським районним судом Закарпатської області 31 січня 2022 року ухвалено рішення, згідно якого у позові представника [PERSON] адвоката Леня Ігоря Олександровича до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено повністю. Також судом встановлено, що представником відповідача Глінського адвокатом Свидою О.Г. в повному обсязі виконані умови Угоди про надання правової допомоги від 07 травня 2021 року, що свідчить про отримання ним оплати від відповідача та відсутність з його боку будь-яких претензій щодо якості наданих правничих послуг. Встановлено, що сторони досягли згоди щодо вартості послуг адвоката у даній справі становить розмір 20 000 грн, зазначена грошова сума була перерахована відповідачем [PERSON] через банківську установу, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме № 95534927826565191893 від 19 листопада 2018 року (а. с. 41). Окрім того, з 2018 року сума гонорару адвоката не змінювалася і він довів дану цивільну справу до завершення в суді першої інстанції, а саме ухвалення рішення суду на користь відповідача [PERSON] . Згідно матеріалів справи представник відповідача адвокат Свида О.Г. приймав участь у тринадцяти судових засіданнях та підготував десять процесуальних документів (клопотань), постійно прибував до приміщень суду, які розташовані в різних населених пунктах Закарпатської області (смт В. Березний та м. Перечин). Також\~ встановлено, що представник відповідача [PERSON] адвокат Свида О.Г. відповідно до інформації, розміщеної на сайті Судової влади України у 2018 році являвся представником [PERSON] і в іншій цивільній справі. Таким чином, у суду виникає обґрунтований сумнів в тому, що гонорар в розмірі 20 000 грн отриманий адвокатом виключно за надання правової допомоги саме в цій цивільній справі, а тому виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Пунктом 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку. передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Відповідно до п. 4.65.9 статті 65 Податкового кодексу України, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Відповідно до\~ положень ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року в справі № 640/18402/19 висвітлено правову позицію розмір, що винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Суд звертає увагу розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. У пункті 15 додаткової постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.06.2021 року в справі № 910/3419/20 висловлено правову позицію, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201).

Outcome: partial