Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , яка народилась у травні 1921 року у с. Шпиколоси Кременецького району Тернопільської області, жительки с. Колосова Кременецького району Тернопільської області, яка настала [INFO] у с. Колосова Кременецького району Тернопільської області. Заявник посилаються на те, що 10 липня 1995 року тітка брата заявника - [PERSON] , 1921 року народження, склала на його користь заповіт. [PERSON] померла [INFO] внаслідок самогубства. Відповідно до листа Кременецької міської ради від 07 вересня 2021 року № 1485/02-75 актовий запис про смерть [PERSON] . Колосівською сільською радою не складався, причини не відомі. За фактом смерті [PERSON] Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області проведена перевірка, в ході якої встановлено, що 23 січня 2002 року близько 07 год. [PERSON] , 1958 року народження (батько заявника) за місцем свого проживання виявив померлою свою тітку [PERSON] , яка в кімнаті свого будинку покінчила життя через повішення. Про даний факт було повідомлено правоохоронні органи, на місці події труп [PERSON] було оглянуто та її родичам вручено направлення на судово-медичну експертизу. Водночас за релігійними переконаннями родичі [PERSON] не здійснили експертизи її трупа і, як наслідок, працівниками медичної установи не було видане лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] .. Таким чином, за відсутності лікарського свідоцтва про смерть не була проведена державна реєстрація смерті [PERSON] , та органами реєстрації актів цивільного стану не видано свідоцтво про смерть останньої. Очевидно, що зі спливом близько десяти років після смерті [PERSON] неможливо отримати відповідні медичні документи про її смерть та на їх підставі здійснити державну реєстрацію її смерті, відтак заявник, як спадкоємець [PERSON] , змушений звертатися із заявою про встановлення факту її смерті до суду. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки йому необхідно отримати свідоцтво про смерть [PERSON] з метою оформлення спадкових прав. Тому [PERSON] просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засіданні представник заявника - адвокат Сідорова І.А. просить уточнені заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі та справу слухати у їх відсутності. Представник Кременецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що слід задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступних підстав: 10 липня 1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила завітне розпорядження, за яким все належне їй майно заповіла [PERSON] , що стверджується заповітом від 10.07.1995 року. Згідно повідомлення Кременецької міської ради від 07.09.2021, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] належить колгоспному двору. Станом на 15 квітня 1991 року у вказаному будинку були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] (помер [INFO] ); дружина [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] . На день смерті [PERSON] 2002 рік були зареєстровані та проживали: [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] .. Актовий запис про смерть [PERSON] Колосівською сільською радою не складався, причини невідомі. Із повідомлення начальника Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за № 14709 від 18.10.2021 слідує, що проведено перевіркою встановлено, що [PERSON] померла [INFO] внаслідок самогубства. По даному факту відсутній склад будь якого правопорушення. Згідно довідки Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 18.10.2021, ДОП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Поповим В.В. проведено перевірку по ЄО № 5637 від 02.10.2021. В ході проведення перевірки було встановлено, що 23.01.2002 року близько 07 год 00 хв [PERSON] , 1958 року народження, житель с. Колосова Кременецького району Тернопільської області, за місцем свого проживання виявив померлою свою тітку [PERSON] , яка у кімнаті свого будинку покінчила життя через повішання. Про даний факт, як пояснює [PERSON] та сусідка останнього [PERSON] , було повідомлено правоохоронні органи. На місці події труп [PERSON] було оглянуто та її родичам вручено направлення на судову-медичну експертизу. По факту смерті [PERSON] перевірка проводилась прокуратурою районую. Проведеною перевіркою встановлено, що в даній події відсутній склад будь якого правопорушення. Із довідки № 17110-16/5-1 від 25 січня 2022 року слідує, що згідно записів погосподарської книги с. Колосова Кременецького району Тернопільської області [PERSON] народилась у травні 1921 року в с. Шпиколоси Кременецького району Тернопільської області. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] внаслідок самогубства. Статтею 4 ЦПК України передбачено - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України,Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] , а встановлення вказаного факту обумовлено необхідністю оформлення заявником спадкових прав, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] ..

Outcome: approved