Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2019 року відповідач звернувся до АТ «Юнекс Банк» з Анкетою-Заявою № UA483225390000026203089216002.UAH про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. Відповідач підписанням вказаної Анкети-Заяви підтвердив, що ознайомився і погодився з Публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з тарифами, умовами та правилами надання банківських послуг, що оприлюднена на офіційному сайті банку. Відповідно до Анкети-Заяви відповідачу 18.10.2019 року було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн., з можливістю його збільшення за умови належного обслуговування, з терміном користування до 18.10.2020 року з можливістю продовження на новий строк 12 місяців за умови належного стану обслуговування кредиту. За користування кредитними коштами встановлено плату у розмірі фіксованої процентної ставки 32% річних, у разі виникнення несанкціонованої заборгованості (несанкціонованого овердрафту) - 60% річних. Відповідач станом на 18.10.2020 року кредитні кошти не повернув, а тому по рахунку № [NUMBER] .UAH виникла несанкціонована заборгованість (несанкціонований овердрафт), внаслідок чого нарахування процентів відбулося у розмірі 60% річних. Станом на 17.01.2022 року відповідач має заборгованість за кредитом в загальному розмірі 13194, 99 грн., куди входить: заборгованість за кредитом - 10000 грн., заборгованість за процентами - 3187,96 грн., які нараховані за ставкою 60% річних за період з 19.10.2020 року по 17.01.2022 року. На даний час відповідач не погасив заборгованість і продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав АТ «Юнекс Банк». Тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2019 року відповідач звернувся до АТ «Юнекс Банк» з Анкетою-Заявою № UA483225390000026203089216002.UAH про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. Відповідач підписанням вказаної Анкети-Заяви підтвердив, що ознайомився і погодився з Публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з тарифами, умовами та правилами надання банківських послуг, що оприлюднена на офіційному сайті банку. Відповідно до Анкети-Заяви відповідачу 18.10.2019 року було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки MasterCard у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн., строком на 12 місяців, тобто до 18.10.2020 року. Згідно з даними Анкети-Заяви за користування кредитними коштами встановлено плату у розмірі фіксованої процентної ставки 32% річних. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач станом на 17.01.2022 року має заборгованість за кредитом в загальному розмірі 13194, 99 грн., куди входить: заборгованість за кредитом - 10007,03 грн., заборгованість за процентами - 3187,96 грн., які нараховані за ставкою 60% річних за період з 19.10.2020 року по 31.12.2021 року. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 19.10.2020 року по 17.01.2022 року відповідач станом на 17.01.2022 року має заборгованість за кредитом в розмірі 10007,03 грн. У матеріалах справи також міститься Публічна пропозиція АТ «Юнекс Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка містить в собі: предмет та основні умови договору; порядок відкриття, обслуговування та закриття поточних рахунків; порядок відкриття, обслуговування та закриття поточних рахунків з використанням платіжної картки; порядок підключення та використання додаткових послуг; права та обов`язки сторін; договірне списання коштів із рахунків клієнта; відповідальність сторін та порядок врегулювання спорів; форс-мажор, додатки: правила користування платіжними картками; виписка-повідомлення. Суд зазначає, що підписи відповідача на вказаній Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, затвердженій рішенням Правління АТ «Юнекс Банк» 05.09.2019 року, відсутні. В той же час, ст. 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України, яка регулює правила додержання письмової форми правочинів, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Аналіз документів, які, на думку позивача, є кредитним договором, свідчить про те, що такі підписи містяться лише в анкеті-заяві на оформлення Кредитної картки та встановлення Кредитного ліміту від 18.10.2019 року та на паспорті споживчого кредиту, а підпис відповідача на Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відсутній. Виходячи з цього, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач при укладенні кредитного договору ознайомився саме з цим документом та не підтверджено, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву, розумів саме ту Публічну пропозицію, що додана позивачем до позову. З огляду на викладене, факт ознайомлення відповідача з Публічною пропозицією не можна визнати доведеним, а саму Публічну пропозицію неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, що узгоджкється з правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19)». Що стосується паспорту споживчого кредиту, то судом встановлено, що 18.10.2020 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Вказаним паспортом споживчого кредиту визначено основні умови кредитування поточного рахунку з використанням платіжної картки шляхом встановлення ліміту відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 10 000 грн., наданого на споживчі потреби, та встановлено строк договору і кредитування на 12 місяців з можливістю пролонгації, з пільговим періодом до 55 днів, з процентною ставкою 32 відсотки річних. Разом з тим, підписаний сторонами року паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно із п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. В той же час, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку. Зважаючи на наявність підписаного сторонами 18 жовтня 2019 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ «Юнекс Банк» та відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. При цьому із змісту зазначеного Паспорту споживчого кредиту від 18 жовтня 2019 року не вбачається умови щодо нарахування відсотків у розмірі 60% річних у разі виникнення несанкціонованої заборгованості (несанкціонованого овердрафту), до того ж надана в ньому інформація була актуальною і втратила чинність 18.10.2019 року. Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом погодження між сторонами кредитного договору, укладеного 18.10.2019 року у формі Анкети-заяви, умов кредитування щодо нарахування відсотків у розмірі 60% річних у разі виникнення несанкціонованої заборгованості (несанкціонованого овердрафту). З урахуванням викладених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими за несанкціонованим овердрафтом за період з 19.10.2020 року по 17.01.2022 року включно, у розмірі 60% річних у сумі 3187,96 грн., оскільки обов`язок відповідача по їх сплаті не передбачений умовами кредитного договору і не доведений позивачем. Разом з тим, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 р. у справі № 136/695/17 ( провадження № 61-3723св18)». А згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З урахуванням цього, суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 10007,03 грн. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору, що підтверджені меморіальним ордером № 5439 від 17.01.2022 року, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial