Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

23.06.2021 позивач з урахуванням уточнених позовних вимог звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання правової допомоги у розмірі 24 562 грн та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.10.2017 між ТзОВ «Центр автовиплат поліс» і [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого [PERSON] (замовник) доручає, а ТзОВ «Центр автовиплат поліс» (виконавець) бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги з метою встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення винної особи, отримання страхового відшкодування, отримання інших виплат, відшкодування моральної і матеріальної шкоди заподіяної замовнику чи іншій особі, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.10.2017. Також 13.10.2017 посвідчено довіреність від відповідача на ім`я ТзОВ «Центр автовиплат поліс» на представництво його інтересів щодо отримання страхового відшкодування. На виконання умов договору, ТзОВ «Центр автовиплат поліс» було надано юридичні послуги, підготовлено всі необхідні документи, надано консультації та вчинено всі необхідні дії для того, щоб відповідач отримав страхове відшкодування. Результатом надання послуг Позивачем, стало отримання відповідачем 10.09.2020 страхового відшкодування в сумі 122\~810,00грн, що свідчить про те, що позивач виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору від 14.10.2017. Даним договором було передбачено оплату послуг у розмір 20% від суми страхового відшкодування. В якості оплати за надані послуги згідно Договору відповідач був зобов`язаний перерахувати на реквізити позивача 24\~562 грн, однак відповідач не виконав зобов`язання з оплати, тому позивач звернувся з даним позовом. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.07.2021 провадження у справі відкрито. 07.10.2021 відповідачем [PERSON] на адресу суду був поданий відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі з наступних мотивів. Так зазначає, що ТзОВ «Центр автовиплат поліс» не надавало відповідачу вказаних у позовній заяві юридичних послуг в обсязі вимог визначених договором котрі б дали результат. Жодного акту про надані юридичні послуги за Договором про надання юридичних послуг № 00103/10/17 від 14.10.2017 відповідачу не доводилось, такого він не отримував, надання послуг визначених умовами цього договору в повному обсязі не було надано, тому вважає, що немає підстав вважати, що юридичні послуги надавали відповідачу у відповідності до умов договору. Крім цього жодного результату за наслідками надання послуг зі сторони виконавця, відповідач не отримав, а виплату страхового відшкодування отримана відповідачем саме на підставі примусового виконання вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у справі №446/2163/17 від 28.10.2019, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 62986268 від 11.09.2020. Відтак вказує, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в задоволенні такого слід відмовити. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою судді від 25.10.2021 цивільну справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено судове засідання. Представник позивача Шелепінський О.М.\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та мотиви, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цімура Я.В. у судовому засіданні заперечив проти позову з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву. Також, наполягав на стягненні судових витрат. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є юристом в ТзОВ «Центр автовиплат поліс». Відповідачу [PERSON] надавалися юридичні послуги, а саме юристи ТзОВ «Центр автовиплат поліс» звертались із запитами, листами до МСТБУ, здійснювалося інформування відповідача про зібрання матеріалів. Їй відомо, що [PERSON] отримав страхове відшкодування, однак відмовився сплатити кошти ТзОВ «Центр автовиплат поліс» за надані послуги. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 14.10.2017 між ТзОВ «Центр автовиплат поліс» і [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг. Згідно якого [PERSON] (замовник) доручає, а ТзОВ «Центр автовиплат поліс» (виконавець) бере на себе зобовязання надавати замовнику юридичні послуги з метою встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення винної особи, отримання страхового відшкодування, отримання інших виплат, відшкодування моральної і матеріальної шкоди заподіяної замовнику чи іншій особі, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.10.2017 (а.с.5-7). 13.10.2017 [PERSON] підписав довіреність на представництво його інтересів щодо отримання страхового відшкодування ТзОВ «Центр автовиплат поліс», яка засвідчена секретарем виконавчого комітету Старояричівської сільської ради (а.с. 16). 18.10.2017 Директор ТзОВ «Центр автовиплат поліс» звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, щодо ДТП, яка мала місце 06.10.2017 (а.с. 8-9). Листом № 3.1-05/27364 від 31.10.2017 МТСБУ повідомило ТзОВ «Центр автовиплат поліс» щодо необхідності надання копії відповідного документа, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП (а.с. 21). 16.10.2020 ТзОВ «Центр автовиплат поліс» скерувало до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про долучення копії ухвали Львівського апеляційного суду від 20.08.2020, згідно якої вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року, залишеного без змін, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3(три) роки. Цим вироком також вирішено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь [PERSON] 115 200 (сто п`ятнадцять тисяч двісті) гривень відшкодування за шкоду, заподіяну смертю матері та 7610 (сім тисяч шістсот десять) гривень відшкодування витрат на поховання (а.с. 27-31). 18.10.2020 ТзОВ «Центр автовиплат поліс» звернулося до Моторного (транспортного) страхового бюро України із запитом про надання інформації про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування по заяві про виплату страхового відшкодування від 18.10.2017 (а.с. 32-33). Згідно відповіді МТСБУ від 04.11.2020, МТСБУ на підставі постанов про відкриття виконавчих проваджень прийняло рішення про відшкодування [PERSON] страхового відшкодування шкоди в сумі 115 200,00 грн, витрати на поховання 7 610,00 грн. Зазначені вище суми були перераховані 10.09.2020 (а.с. 38). 03.03.2021 ТзОВ «Центр автовиплат поліс» звернулося до [PERSON] з досудовою вимогою про сплату грошових коштів у сумі 24\~562грн за надані юридичні послуги(а.с. 35-37). Судом встановлено та учасниками справи визнається та обставина, що представництво відповідача [PERSON] як потерпілого, цивільного позивача у кримінальній справі №446/2163/17 не здійснювали представники ТзОВ «Центр автовиплат поліс», а його інтереси представляв адвокат Білик П.Б.. Вирішуючи даний спір суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Так, укладені між сторонами договори, за своєю правовою природою є договорами про надання послуг і регулюються Главою 63 ЦК України. Такі відносини не регулюються спеціальним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки стороною такого договору не є адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання. Відповідно до 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов п. 1.1. цих договорів замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику юридичні послуги з метою встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення винної особи, отримання страхового відшкодування, отримання інших виплат, відшкодування моральної і матеріальної шкоди заподіяної замовнику чи іншій особі, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.10.2017. А п. 3.1. цих договорів визначено, що за надання послуг передбачених умовами цього договору в повному обсязі замовник оплачує виконавцю грошові кошти у розмірі 20% від суми отриманих виплат (отриманого страхового відшкодування та інших додаткових виплат, які мали місце за результатами наданих виконавцем юридичних послуг). Тобто, чинне цивільне законодавство та укладені між сторонами договори передбачають обов`язок замовника оплатити виконавцю кошти у випадку надання послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що отримання страхового відшкодування, право на яке мав відповідач [PERSON] відбулося в результаті звернення до суду з цивільним позовом (у рамках кримінального провадження), винесення відповідного рішення суду та пред`явлення його до примусового виконання. Будь-якої участі у даному процесі представники позивача участі не брали, що визнає сам представник позивача у даній справі. Оскільки умовами п. 3.1. договорів було передбачено обов`язок замовника оплатити 20% саме від суми отриманого страхового відшкодування за результатами наданих виконавцем юридичних послуг, а такі страхові виплати були виплачені внаслідок інших дій, які були вчинені не виконавцем, то у замовників не виникло обов`язку оплатити суму коштів відповідно до умов договору. Однак, чинним цивільним законодавством не передбачено повного звільнення особи замовника від обов`язку оплатити послуги виконавця за договором, якщо такі послуги не були надані у повному обсязі. Так, частина 2 статті 903 ЦК України визначає, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. У межах даної справи судом беззаперечно встановлено, що на виконання укладених договорів про надання юридичних послуг, виконавець (позивач у справі) звертався до МСТБУ із заявою від 18.10.2017 про виплату страхового відшкодування, де зібрав та надіслав необхідні для виплати документи (а.с.8-9), 24.10.2017 звертався до МСТБУ із листом про долучення документів (а.с. 18-20 ), заявою від 04.05.2020 про відкриття доступу до особистого кабінету потерпілого (а.с. 22-24), заявою від 31.08.2020 про долучення ухвали апеляційного суду від 20.08.2020 щодо залишення без змін вироку суду (а.с. 25-31), 16.10.2020 запитом на надання інформації (а.с. 32-33), отримував відповіді на звернення (а.с. 21, 34). Такі дії виконавця відповідали переліку послуг, які доручались замовником в рамках укладеного договору, а саме у п. 1.2. (збір документів, звернення до страхової, здійснення представництва з МСТБУ), а також були юридично значимими, оскільки узгоджувались із порядком отримання страхового відшкодування, що визначений у ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Протягом усього часу дії договору, замовник не відмовився від послуг виконавця, не розірвав його у порядку встановленому договором та законом, не наполягав на зміні його предмету тощо. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано акту виконаних робіт не може слугувати підставою для повної відмови у судовому захисті, оскільки судом встановлено факт надання послуг у певній частині, а тому відмова у позові повністю, з цих підстав, була б надто формальною. Разом з тим, у процесі розгляду кримінального провадження, потерпілий [PERSON] вирішив реалізувати своє право на звернення з цивільним позовом, який був задоволений судом, тобто отримав страхове відшкодування внаслідок судового стягнення. Суд вважає, що за таких обставин настала неможливість виконання договору про надання юридичних послуг зі сторони виконавця не з його вини, а тому, він має право на розумну плату виконаних ним послуг, відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України. Вирішуючи питання про те, якою є розумна плата за надані послуги, суд виходить із загальної норми ч. 4 ст. 632 ЦК України, де передбачено, що якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Оскільки ціни на юридичні послуги, які надаються на ринку юридичних послуг є доволі різними і як правило є результатом індивідуальних домовленостей сторін, то на підставі них неможливо встановити яка ціна є звичайною для такого роду послуг. Аналогічними по своїй суті є послуги безоплатної вторинної правової допомоги, які суд бере до уваги ціни, які визначені на рівні законодавства і які містять відповідне обґрунтування розумності їх розміру. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 465 (з подальшими змінами і доповненнями) затверджено Методику обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, де у п. 2 вказано, що розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги становить 5 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на момент подання адвокатом акта, - починаючи з 1 січня 2018 року. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 становив 2102 грн., а тому, година роботи з надання безоплатної вторинної правової допомоги становила 105,10 грн., що суд вважає звичайними цінами на послуги з надання правової допомоги і застосовує їх при визначенні суми, яка підлягає оплаті за договором про надання юридичних послуг, які укладені між сторонами.

Outcome: partial