Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 08 жовтня 2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] (далі позивач), звернувся до суду з позовом до матері [PERSON] (прізвище до зміни [PERSON] , далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2020 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між його батьками розірвано. З часу розлучення батьків позивач проживає з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати не бере участі в його утриманні та вихованні, а тому просить стягнути з останньої аліменти на його утримання у розмірі 1/3 від всіх доходів щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. 22 листопада 2021 року через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Турецькою Є.А. подано заяву/клопотання, яку суд розцінює як відзив на позовну заяву. Вказує, що [PERSON] (батько позивача) та відповідачка по справі (матір позивача) 27.07.2020 року уклали та нотаріально посвідчили договір про сплату аліментів, відповідно до умов якого сторони договору домовились, що до досягнення дітьми повноліття [PERSON] , [INFO] , буде проживати зі своїм батьком [PERSON] , а донька [PERSON] , [INFO] , буде проживати зі своєю матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] взяв на себе зобов`язання по утриманню сина [PERSON] , [INFO] , також зобов`язався сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Вказує на те, що договір між батьками не змінювався, не розривався, та на теперішній час є дійсним. Належним відповідачем у зазначеній справі є батько дитини [PERSON] , оскільки він згідно договору взяв на себе обов`язок матеріального утримання сина. Відповідачка утримує доньку і згідно договору в неї відсутній обов`язок утримувати сина. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Заяви ( клопотання) учасників справи. 22 листопада 2021 року через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Турецькою Є.А. подано заяву про виклик в судове засідання позивача [PERSON] /а.с37-38/. 20.12.2022 представник позивача адвокат Бухтоярова О.В. заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копій супровідного листа щодо відповіді на адвокатський запит, довідки про заробітну плату, учнівського квитка позивача. Просила суд не брати до уваги при вирішені справи договір від 27.07.2020, так як позивач не брав участі при укладенні договору. Заявила про незгоду на заміну відповідача по справі /а.с.48-54/. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Задоволено клопотання про витребування доказів та клопотання про виклик свідка /а.с.21-24/. Пояснення сторін в судовому засіданні Неповнолітній позивач [PERSON] та його представник адвокат Бухтоярова О.В. в судовому засіданні позов підтримали. [PERSON] пояснив, що з червня 2020 проживає разом з батьком, бабусею та дідусем за адресою [ADDRESS] . Батько, якого періодично не буває дома, при можливості передає на його утримання грошову суму в розмірі приблизно 800 грн., що зовсім недостатньо для його утримання. Харчуванням та одягом його забезпечує бабуся. Позивач звертався до матері з питанням добровільно врегулювати спір щодо його утримання, однак результату досягнуто не було. При наявність між батьками укладеного договору про сплату аліментів він обізнаний, однак стороною договору він не являється, батьки його думку не питали, зі змістом договору не ознайомлювали. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Турецька Є.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з тих підстав, що умовами договору від 27.07.2020 батьки неповнолітнього позивача визначили ступінь участі кожного з батьків в утриманні їх двох дітей. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] з 18.06.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2020 року, яке набуло законної сили 10.09.2020 /а.с.10-12/. У сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані, батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON] ). 27.07.2020 року [PERSON] (батько позивача) та відповідачка по справі [PERSON] (матір позивача) уклали та нотаріально посвідчили договір про сплату аліментів на дітей, про місце проживання дітей та участь у виховані дітей того з батьків, хто проживає окремо, відповідно до умов якого сторони договору домовились, що до досягнення дітьми повноліття [PERSON] , [INFO] , буде проживати зі своїм батьком [PERSON] , а донька [PERSON] , [INFO] , буде проживати зі своєю мамою [PERSON] /п.1. договору/. У зв`язку з тим, що донька [PERSON] , [INFO] , буде постійно проживати зі своєю матір`ю [PERSON] (залишається на її вихованні) [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття /п.5 договору/. Аліменти батьку дитини [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не оплачуються. Повне забезпечення матеріального утримання сина та всіх сукупних витрат приймає на себе батько дитини [PERSON] /п.10 договору/. В разі невиконання батьком [PERSON] обов`язку по сплаті аліментів, вони можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (ст. 189 СК) /а.с.34-36/. Тобто, основне місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] . На останнього також покладений обов`язок по утриманню дитини [PERSON] , [INFO] . На момент розгляду справи договір є дійсним. Доказів невиконання умов договору від 27.07.2020 з боку матері [PERSON] щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в ході розгляду справи не здобуто. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] ; навчається в Ужгородській класичній гімназії в 6 (10) С класі /а.с.14/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.11.2021 року, проведеного за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO], бабусею [PERSON] , 1961 року народження, та дідусем [PERSON] , [INFO]. Домоволодіння за вказаною адресою на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с. 31, 15-16/. Відповідно до довідки №155, виданої КНП Ужгородська района клінічна лікарня Ужгородської районної ради від 09.11.2021 року, заробіток лікаря терапевта [PERSON] за 2020 - 2021 рік становить 126 482, 37 грн., щомісячний середній заробіток 10 540,2 грн. /а.с.45/. Оцінка суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,3 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Отже, сторони батьки неповнолітнього позивача умовами договору погодили підстави, порядок утримання дитини (аліментів) та визначили місце проживання позивача разом з батьком. Порушення прав дитини [PERSON] умовами договору від 27.07.2020 судом не встановлено. Позивач стверджує, що сума аліментів, що надаються батьком, є недостатньо для його утримання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що являється дідусем неповнолітнього позивача [PERSON] , який з початку липня 2020 року проживає окремо від матері, разом зі своїм батьком, дідусем та бабусею. Мати позивача не бере участі в утриманні свого сина [PERSON] . Свідок на утримання свого онука витрачає приблизно 3-4 тис. гривень щомісячно, ще приблизно 500-700 гривень надає батько [PERSON] . Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, що позивач звертався до суду з вимогами в порядку наказного або позовного провадження про стягнення аліментів з зобов`язаної особи батька [PERSON] або до нотаріуса в порядку ч.2 ст. 189 СК України з питанням вчинення виконавчого напису про стягнення аліментів в розмірі, передбаченому ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Суд, з врахуванням ч.4 статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення приймає до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі №757/31613/16-ц, провадження №61-21823св18, а також в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі №127/24670/15-ц, провадження №61-30327св18. Враховуючи, що договором про сплату аліментів на дітей, про місце проживання дітей та участь у виховані дітей того з батьків, хто проживає окремо батьки дітей [PERSON] та [PERSON] визначили порядок утримання кожного зі своїх двох дітей, при чому обов`язок з утримання старшого сина [PERSON] покладений за їх домовленістю саме на батька, обов`язок з утримання молодшої доньки покладений на матір, даний договір є дійсним, доказів невиконання відповідачкою обов`язку щодо утримання доньки в судовому засіданні не здобуто, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, так як стягнення аліментів з матері на утримання сина [PERSON] призведе до подвійного стягнення аліментів та до надмірного тягаря, що як наслідок, негативно вплине на якість утримання матір`ю доньки [PERSON] . Доводи представника позивача про те, що судом не має прийматися до уваги договір між батьками про сплату аліментів на дитину з тих підстав, що дитина не приймала участі в його укладанні, не ґрунтується на законі, так як нормами Сімейного кодексу України чітко визначено вид договорів, при укладанні яких дитина бере участь, наприклад договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України), а договір між батьками про сплату аліментів на дитину не передбачає обов`язкової участі дитини при його укладанні. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Враховуючи, що позивач є неповнолітнім, навчається в Ужгородській класичній гімназії, отже не має самостійного заробітку чи доходу, суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати судового збору, а судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цих підстав,

Outcome: dismissed