Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 06.05.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Вільнопільською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки між ними погіршились, оскільки непорозуміння призвело до того, що фактично сім`я розпалася, між ними постійно виникають сварки і тому хоч і проживають у одному будинку, але фактично не спілкуються між собою. Відновлювати подружні стосунки та проживати однією сім`єю з відповідачем позивачка не бажає, просить шлюб розірвати. В суд позивачка не з`явилася подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує. Відповідач, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Відзив на позов суду не подавав. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим, 06 травня 2006 року Вільнопільською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №1 (а.с.6-7). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданим 28.07.2006 року Вільнопільською сільською радою Ружинського району Житомирської області, спору щодо місця проживання якого у сторін не має (а.с.5). З пояснень позивачки, викладених нею в позовній заяві, вбачається, що вона з відповідачем на даний час не підтримує сімейних відносин, і примирятись з ним та проживати однією сім`єю не бажає. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, враховуючи також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам, а тому їхній шлюб суд розриває. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, суд,

Outcome: approved