Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Карлівська лікарня ім.Л.В.Радевича» (далі - КНП «Карлівська лікарня ім.Л.В.Радевича») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що працює на посаді лікаря-ендоскопіста КНП «Карлівська лікарня імені Л.В.Радевича. 12.01.2022 року керівництвом закладу її було попереджено про необхідність надання документу, який посвідчує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про наявність абсолютних протипоказань проти такого щеплення. Наказом головного лікаря №17 від 07.02.2022 року позивачку відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю вказаних документів. Строк відсторонення розпочався з 07.02.2022 року та триватиме до усунення причин, які зумовили таке відсторонення. Позивачка вважає таке відсторонення незаконним, оскільки вона є лікарем та вважає, що не потребує щеплення проти COVID-19, а вимога керівництва лікарні щодо надання документів, які підтверджують наявність щеплення чи абсолютних протипоказань проти нього, суперечить Конституції України та іншим законодавчим актам, тому просила визнати незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, а також стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 6098,24 грн. Ухвалою від 28.02.2022 року справу прийнято до розгляду і відкрито провадження та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що у зв`язку з введенням в Україні військового стану, з 25.02.2022 року її поновлено на роботі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що виданню Наказу № 17 від 07 лютого 2022 року передувало вручення [PERSON] повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти «COVID-19» від 12.01.2022 року № 19 і правовими і правовим підставами зазначено ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказ Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2». Стаття 46 Кодексу законів про працю України передбачає можливість відсторонення працівників від роботи лише у випадках, прямо передбачених законодавством. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статтею 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору. При цьому передбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України. Згідно наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070). Вимога роботодавця про надання сертифікату про профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації, не є втручанням в приватне життя позивача, оскільки така вимога не суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини. Право на медичну таємницю закріплене в Основах законодавства України про охорону здоров`я. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. Право на таємницю про стан здоров`я, закріплене у статті 286 ЦК України. Разом з тим, інформації про COVID-сертифікат та щеплення в переліку документів, що підпадають під медичну таємницю, в українському законодавстві немає. Відтак, COVID-сертифікат не є медичною таємницею. В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. Суд, заслухавши сторін та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює з 01.08.2008 року у КНП «Карлівська лікарня ім.Л.В.Радевича», з 09.03.2021 року - на посаді лікаря-ендоскопіста (хірурга) поліклінічного відділення, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно повідомлення №19 від 12.01.2022 року «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», висловлено прохання до [PERSON] про надання до 31.01.2022 року документу, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 (повний курс вакцинації чи одну дозу дводозної вакцини) чи довідку про абсолютні протипоказання, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, а також попереджено, що у разі неподання вказаних документів, з 01.02.2022 року її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року №1645-ІІІ (а.с.10). 08.02.2022 року [PERSON] надала головному лікарю КНП «Карлівська лікарня імені Л.В. Радевича» письмові заперечення щодо повідомлення, зокрема зазначено, що роботодавець посилається на тимчасову Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, а саме на п.41-6 вказаної Постанови, виконуючи її умови, головним лікарем буде порушено її право на працю, передбачене ст.43 Конституції України, а також право на заробітну плату, яка є складовою права на працю, відповідно до цієї статті. Конституційні права людини можуть бути обмежені лише в умовах військового чи надзвичайного стану. Такої думки прийшов і Конституційний суд України у своєму рішенні №10 від 28.08.2020 року, де у п.3.2 мотивувальної частини рішення зазначає, що обмеження конституційних прав можуть встановлюватися виключно Законами, ухваленими Верховною радою України, встановлення таких обмежень підзаконним актом суперечить ст.ст.1,3,6,8,19, 64 Конституції України. Крім того, вимога про надання довідки про наявність щеплення чи про наявність абсолютних протипоказання, суперечить ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до якої людина має право на таємницю про стан свого здоров`я. Тому просила не відстороняти її від роботи з указаних у повідомленні підстав (а.с.12-13). Наказом головного лікаря КНП «Карлівська лікарня ім.Л.В.Радевича» №17 від 07.02.2022 року,

Outcome: approved