Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати виконавчий напис №4294 від 20 лютого 2019 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., щодо стягнення з позивача заборгованості в сумі 21025,45 грн. на користь АТ «Перший український міжнародний банк», таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №4294 від 20 лютого 2019 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 21025,45 грн. на користь АТ «Перший український міжнародний банк». На підставі вказаного виконавчого напису 22.03.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було відкрито виконавче провадження №58705818 щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 21025,45 грн. на користь АТ «Перший український міжнародний банк». У зв`язку відкриттям виконавчого провадження, було накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно. Про наявність вказаного виконавчого провадження позивач дізналися, коли виявилося, що вона не може продати належну їй земельну ділянку. На заяву позивача про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, їй було надіслано копії документів, жоден з яких вона раніше не отримувала. Також позивач не отримувала від відповідача вимогу про погашення нарахованої заборгованості за договором, що позбавило її можливості оспорити таку заборгованість бо вона не є безспірною та нарахована поза межами строку позовної давності. Суму боргу позивач не визнає і заперечує наявність зобов`язань перед відповідачем. Позивач вважає, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат», без належного підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Позивач в судове засідання не з`явилась. Від неї мається заява про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надано письмову заяву, в якій позов визнають, проти задоволення не заперечують, простять справу розглянути без участі їхнього представника. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що позивачем було оформлено кредит у АТ «Банк Ренесанс Капітал» та згідно графіку платежів зобов`язалася перераховувати кошти на рахунок № [NUMBER] у АТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с.14,15). Приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №4294 від 20 лютого 2019 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 21025,45 грн. на користь АТ «Перший український міжнародний банк». Зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №GP-5159090 від 30.09.2013 що укладений з АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк» (а.с.11). 22.03.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхно О.Л., відкрито виконавче провадження ВП №58705818, щодо примусового виконання виконавчого напису №4294, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. 20.02.2019, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 21025,45 грн. (а.с.12). Не погоджуючись з виконавчим написом нотаріуса, про який позивачка дізналась, тоді, коли не змогла продати належну їй земельну ділянку через накладений на неї арешт у зв`язку з відкритим виконавчим провадженням, позивачка звернулась до суду з даним позовом. За результатами аналізу вищенаведеного, суд приходить до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Відповідачем подано заяву про визнання позову. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про доцільністьзадоволення позовних вимог та виконавчий напис №4294 від 20 лютого 2019 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 21025,45 грн. на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Тож, в звідповідача на користь позивача слід стягнути 50% понесених витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позово, що задоволена ухвалою від 31.01.2022, у розмірі 744,30 грн. Інші 50% суми сплаченого судового збору у загальному розмірі 744,30 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved