Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24.09.2020 розірвано. Від даного шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач забрала дітей і пішла проживати до своєї матері в смт. Брюховичі Львівської області. Позивач стверджує, що відповідач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, заперечує проти того, щоб він їх відвідував. Позивач неодноразово намагався вирішити питання побачень з дітьми мирним шляхом, але безуспішно. Позивач забезпечений житлом, має постійний заробіток, надає дітям матеріальну допомогу. Бажає приймати участь у її вихованні дітей. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду. 13.12.2021 року суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначення підготовчого судового засідання. 17.02.2022 року проведено підготовче судове засідання та призначено судове засідання на 10.03.2022 року 10.03.2022 року учасники справи не з`явилися у судове засідання, ухвалою Яворівського районного суду Львівської області вирішено проводити заочний розгляд справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Шмагара П.М. подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача, також вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнитипроти заочного рішення не заперечує. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник третьої особи Вільгуцька В.В., подала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі представника служби у справах дітей Івано-Франківськох селищної ради Яворівського району Львівської області та надала висновок щодо визначення порядку побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суду не повідомила. Від неї не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами. Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Суд встановив такі обставини справи. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24.09.2020 розірвано. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . У позовній заві позивач стверджує, що він мешкає окремо від дітей. Суд зазначає, позивач не надав суду належних і беззаперечних доказів того, що йому дійсно чиняться перешкоди з боку відповідача у спілкуванні з дітьми і їх вихованні, оскільки ним не підтверджено, що мати дітей не давала йому змоги бачитися і спілкуватися з ними. Отже, твердження позивача про те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми, не підтверджені належними доказами, однак, суд враховує, що підставою звернення [PERSON] до суду стало порушення його права, як батька, на участь у вихованні дітей. При цьому, суд зазначає, що відсутність доказів, які б підтверджували існування перешкод з боку відповідача щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, оскільки наявність спору з цього приводу, що виразилося у поданні відповідного позову до суду, свідчить про протилежне. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/11236/19. Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями статей 157, 159 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Позивач у своєму позові вказав, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: в [ADDRESS] , шлюб між батьками розірвано. Також зазначає, що сторони не могли досягнути згоди щодо способу участі батька у спілкуванні з дітьми. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. При вирішені спору по суті, суд також враховує рекомендації служби у справах дітей Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області. Так, до суду службою у справах дітей надано висновок служби у справах дітей Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №04-07/458 від 11.02.2022 року, відповідно до якого зі слів заявника, колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні: забороняє бачитись, забирати за адресою його проживання. Зі слів [PERSON] , вона не заперечує щодо зустрічі дітей з батьком та з графіком відвідування згідна, але щодо визначення у проведенні святкових днів - почергово. Однією з умов матері щодо відвідування місця проживання батька, є те, щоб обоє дітей водночас відвідували батька, а не тільки син. Служба у справах дітей вважає за доцільне встановити та визначити наступний порядок побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми, а саме: першу та третю суботу , неділю місяця з 11.00 год суботи до 19.00год неділі з ночівлею перебувати по місцю проживання батька; половини часу під час літніх, осінніх, зимових, весняних канікул з можливість ночувати по місцю проживання батька, виїзд на відпочинок на море, в Карпати; почергово у святкові дні перебувати з одним із батьків за місцем його проживання. Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Конвенцією про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини з обома батьками, за вийнятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі A.V. проти Словенії (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо ефективної поваги до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначених найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням позицій сторін, віку дітей для ефективного налагодження контакту між дітьми та батьком, суд вважає необхідним встановити зустрічі батька з дітьми у наступний спосіб: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , та встановити графік зустрічей наступним чином: половину часу під час літніх, осінніх, зимових, весняних канікул з можливістю ночувати по місцю проживання позивача, виїздом на відпочинок на море, в Карпати; кожну першу та третю суботу, неділю місяця з 11:00 години суботи до 19:00 години неділі з ночівлею перебувати по місцю проживання позивача; почергово у святкові дні перебувати з одним із батьків за місцем його проживання. Щодо позовних вимоги про відвідування шкільних свят за місцем навчання дочки та свят, які проводяться в дитячому садочку, який відвідує син, то, на думку суду, такі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не підтверджено наявність перешкод у відвідуванні шкільних свят за місцем навчання дочки та свят, що проводяться в дитячому садочку, який відвідує син. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Суд звертає увагу і на те, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог статі 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно статті 159 СК України звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України і покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 грн.

Outcome: partial