Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 16 листопада 2021 року до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що починаючи з 31 грудня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] .. Під час шлюбу в них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 17 грудня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, а заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 року по справі №495/7118/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти на рівні розміру мінімально гарантованого, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 30.09.2015 року і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.03.2021 року зазначене вище рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 року було залишено без змін. Однак аліменти згідно зазначеного вище рішення відповідач [PERSON] не сплачував, хоча працював в ТОВ «Колорстар», де його зарплата становила 19357,54 грн.. З огляду на вищезазначене, позивачка [PERSON] просить зміни спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини та стягувати з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №112. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 року по справі №495/7118/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти на рівні розміру мінімально гарантованого, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 30.09.2015 року і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.03.2021 року зазначене вище рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 року було залишено без змін. Відповідно до розрахунку заборгованості від 05.11.2021 року, наданим державним виконавцем Білгород-Дністровського віділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість зі сплати аліментів у відповідача [PERSON] станом на 05.11.2021 року складає 41837,24 грн.. Згідно Звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Колорстар» за виконавчим провадженням щодо стягнення аліментів ВП №652222872, з відповідача [PERSON] було утримано 7791,41 грн. на користь позивачки [PERSON] за даним виконавчим провадженням. Відповідно до Наказу №228-К від 31.08.2021 року, відповідач [PERSON] був звільнений з посади торгового представника ТОВ «Колорстар». У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача яка буде стягуватися як аліменти на дитину суд враховує відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевказані обставини по справі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на теперішній час Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та дорівнює з 01.01.2022 року 2618,00 грн., рівність прав, як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дітей, можливість відповідача, який є працездатним, сплачувати аліменти, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дітей, та визначає 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції №1 від 07.11.2021 року позивачкою [PERSON] було сплачено 8000,00 грн. на користь адвоката Сороколет С.І. за надання послуг за правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення понесені останньою витрати на отримання правової допомоги у розмірі 8000,00 грн. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved