Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

ТОВ «Авентус Україна» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.12.2019 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 1617736 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток. Згідно Кредитного Договору, Товариством надано відповідачу кошти в сумі 12 000, 00 грн. на умовах, встановлених Договором. Товариство надало Споживачу кредит, а Споживач зобов`язувався повернути позику, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Грошові кошти Товариством було перераховано на банківський рахунок Відповідача [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором станом на 17.12.2020 р. заборгованість Відповідача перед Товариством складає 43152,000 грн., а саме: 12 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 25152,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 6000,00 грн. - штрафні санкції (штраф). Відповідач у добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості. ТОВ «Авентус Україна» вимушене звернутись до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 35520,00 грн. та понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2021 р. дану цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2021 р. цивільну справу передано за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Відповідно до ухвали від 15.06.2021 р. суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.07.2021 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що позивачем не надано належних доказів укладення між сторонами договору про надання позики, долучені ним документи не підтверджують факт укладання договору та перерахування коштів; відсотки нараховані після закінчення терміну дії договору, що суперечить ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять даних про те, що особа відповідача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тому не доведеною є та обставина, що особа, яка уклала договір з позивачем, була саме відповідач. Паперова копія кредитного договору від 10.12.2019 № 1617736 не може бути доказом факту укладення кредитного договору. Позивач посилається на те, що договір оформлений в електронній формі, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Але відсутня заявка на укладення кредитного договору (з інформацією про номер телефонного чи електронного зв`язку, на який надсилався одноразовий, ідентифікатор (код); одноразовий ідентифікатор (код), отриманий у SMS чи електронному повідомленні, яким було підписано договір, час його надіслання. Позивачем не надано доказів того, що відповідачем договір був підписаний електронним підписом, або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або електронним підписом одноразовим ідентифікатором, або аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Крім того позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів відповідачці. Документів, які б свідчили про отримання грошових коштів відповідачкою позивачем не були надані до суду. Згідно з розрахунком заборгованості, представленим позивачем, заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 09.01.2020 по 17.12.2020. У свою чергу відповідно до положень кредитного договору, кредит надавався строком на 30 календарних днів до 09.01.2020 включно. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Однак, відсотки позивач пред`являє до стягнення за період з 09.01.2020 по 17.12.2020, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, 17 березня 2020 року прийнято Закон України № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)», в якому, серед іншого, врегульовано питання виконання зобов`язань за споживчими кредитами. Законом встановлено, що за прострочення по виконанню зобов`язань за споживчими кредитами у період з 1 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Отже, позивачем неправомірно нараховано штраф у розмірі 6000 грн., у тому числі за період з 1 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року. Право на стягнення штрафу в позивача виникає з наступного дня, з якого почала виникати заборгованість. Строк дії договору закінчився 09.01.2020. Провадження у справі відкрито 12.03.2021, тому річний строк позовної давності щодо стягнення суми штрафу минув і до цієї вимоги підлягає застосуванню позовна давність. У задоволенні позову відповідачка просила відмовити у повному обсязі. 06.08.2021 р. надійшла відповідь позивача на відзив, в якій вказано, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Укладений кредитний договір є доказом введення Відповідачкою одноразового ідентифікатора. Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] VISA, відкриту в AT «ПРИВАТ БАНК», яку відповідачка вказала при заповненні заявки на отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ. Щодо ненадання виписки за рахунком Відповідача, повідомляв, що оскільки Товариство не являється банківською установою, то позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і формувати виписки за такими рахунками також не може. Всі нарахування відсотків та штрафів здійснюються відповідно до договору та законодавства України. Також представник позивача зазначив, що проценти нараховувалися правомірно, на підставі п.1.3., 3.6.2 Договору виключно в межах 90 днів, а саме з четвертого дня прострочення - 13.01.2020 р. і по 08.04.2020 р. Штраф нараховувався відповідно до п.4.4. договору, починаючи з 13.01.2020 р. по 23.02.2020 р. включно в розмірі 144,00 грн. за кожен день прострочення, але не порушуючи п. 4.5. договору (обмеження максимального розміру 6000,00 грн.). Починаючи з 24.02.2020 р. штраф в зв`язку встановленням карантину не нараховувався. 09.08.2021 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій сторона позивача просила стягнути з відповідачки 43152,00 грн. заборгованості по кредитному договору. Дані уточнення мотивовані тим, що при складанні тексту позовної заяви в прохальній частині допущено технічну описку в сумі боргу. 11.08.2021 р. від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона повторно вказала, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування заборгованості за договором позики, позовна заява містить односторонні арифметичні розрахунки і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, а надана до суду довідка про її заборгованість без надання первинних документів, які б підтверджували таку заборгованість не є належним доказом по справі та не дає можливості дослідити наявність її заборгованості та її розмір. Факт персоніфікованої переписки з позивачем не доведено, як і не доведено факт передачі позичальнику примірника договору та всіх додатків до нього. Крім того, повідомлення про переказ коштів № 4382-ВП від 16 грудня 2020 року не є доказом отримання відповідачем коштів, оскільки не містить номера договору. Позивачем не доведено факту волевиявлення відповідача на укладення спірного кредитного договору, а відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості в розмірі, вказаному в розрахунку. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів). У судовому засіданні 12.10.2021 р. представник позивача підтримав позов та просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 43152,00 грн. Зазначив, що відповідачка отримала кредитні кошти, але погашення не здійснювала взагалі. Договір було укладено 10.12.2019 р. Всі нарахування здійснюються за умовами договору через 30 днів. У судове засідання 22.03.2022 р. представник позивача не прибув, але матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та повне задоволення позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 756 від 28.03.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.12.2019 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №1617736 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав клієнту грошові кошти в сумі 12000,00 грн. строком на 30 днів. Даним договором визначено, що правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті, є невід`ємною частиною договору. Приймаючи умови цього договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п.п. 1.1, 1,2, вказаного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 12000, 00, на строк 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в п.п.1.6, 1.7 цього договору. Згідно п. 1.3.1 знижена процентна ставка становить 1,35 % в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.3.2 стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми кредиту за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 1.4 договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 140,50 % від суми позики (у процентному виразі) або 16860,00 грн. (у грошову виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 40,50% від суми позики (у процентному виразі) або 4860,00 грн. (у грошову виразі). Пунктом 3.1 договору визначено, що сторони домовилися, що повернення позики та сплаті процентів здійснюватиметься згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору. Сторонами погоджено Графік платежів, відповідно до якого: дата повернення позики та сплати процентів - 09.01.2020 р., сума позики - 12000,00 грн., сума нарахованих процентів - 4860,00 грн., разом до сплати - 16860,00 грн. Також відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, який додано відповідачем як доказ до відповіді на відзив. Згідно п.3.2. нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у п. 1.2. цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до цього договору). Умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів. (п.3.3.Договору). Відповідно до п. 3.4. договору в разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах п.3.2., але за стандартною процентною ставкою. Пунктом 3.6 договору визначено, що в разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: 3.6.1. протягом пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань Клієнта, нарахування процентів не здійснюється; 3.6.2. з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яка здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення. Відповідно до п.4.4 договору у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Пунктом 4.5 договору визначено, що граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафу, пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за договором, і становить 6000,00 грн. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідачка, хоча й не визнає факт підписання та укладення нею договору позики з позивачем, але з позовом (зустрічним позовом) до суду про визнання його недійсним/нікчемним/неукладеним не зверталася. Матеріали справи свідчать про те, що договір укладений в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів, а його підписання здійснено клієнтом з використанням електронного цифрового підпису 10.12.2019 13:57:08. Листом №4382-ВП від 16.12.2020 р. стверджено, що 10.12.2019 р. ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів в сумі 12000,00 грн. на картку [NUMBER] , власником якої є [PERSON] . Між ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «Авентус Україна» 20.04.2017 р. укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-200417-1, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідачка, заперечуючи факт отримання коштів в позику та вказуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про виконання позивачем кредитного договору, не надає будь яких доказів, які б свідчили зворотнє (що на її рахунок 10.12.2019 р. не надходили кошти за договором). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому в останнього виникла заборгованість по сплаті вказаної суми кредиту, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони, за умовами договору погодили сплату відсотків за позикою, а саме, що протягом трьох днів прострочення виконання зобов`язань проценти не нараховуються, а нараховуються з четвертого дня та не більше ніж до 90 днів. Нарахування відсотків здійснено відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості, наданої позивачем, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №1617736 від 10.12.2019 р. в розмірі 43152,000 грн., з них: 12 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 25152,00 грн. - сума заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 6000,00 грн. - штрафні санкції (штраф). Суд не бере до уваги положення Закону України № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року, в якому врегульовано питання виконання зобов`язань за споживчими кредитами та встановлено, що за прострочення по виконанню зобов`язань за споживчими кредитами у період з 1 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, оскільки позивач припинив нараховування штрафу на відповідача з 24.02.2020 р., що вбачається з розрахунку заборгованості. Судом, із розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, встановлено, що відповідач, отримавши кредитні кошти, належним чином умови договору не виконав та сплату їх у порядку, визначеному чинним законодавством та умовами вказаного договору не здійснив. Провівши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що відповідач має заборгованість по кредитному договору: по тілу кредиту - 12000,00 грн.; по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 24936,00 грн. Крім цього відповідачу, відповідно до п.4.4, 4.5 договору, нараховано штраф в максимально допустимому розмірі - 6000,00 грн., що відповідає умовам договору. Щодо строку позовної давності до вимоги про стягнення штрафу, про який вказувала відповідачка, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ст.256 ЦК України) Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Кінцевою датою погашення кредиту та сплати відсотків по договору є 09.01.2020 р., з 13.01.2020 р. відбулося нарахування штрафів, а з вимогою до суду про стягнення заборгованості, в тому числі і штрафу, позивач звернувся 18.12.2020 р., тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту (12000,00 грн.) та по штрафу (6000,00 грн.) підлягають до повного задоволення, а по несплаченим відсоткам за користування кредитом - до часткового задоволення на суму 24936,00 грн. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн., оскільки вимоги позивача задоволено частково на суму 42936,00 грн. (99%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2081,00 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: partial