Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

31.01.2022 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , представник заявника адвокат Уманець Дмитро Юрійович, заінтересовані особи Довгинцівська районна рада міста Кривий Ріг Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку ст. 315 ЦПК України. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер його син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2020 р., актовий запис № 84 та свідоцтвом про народження від 16.05.1964 року, актовий запис №1305. За життя [PERSON] був власником ј частини домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.2016 року, реєстровий №18, виданого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М.. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42772275 від 27.01.2016 р.. Вказане спадкове майно [PERSON] нікому не заповідав, а заявник [PERSON] є його єдиним спадкоємцем за законом першої черги (ст.1261 ЦК України) як батько померлого, що вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2021 р. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] його батько [PERSON] на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки з 2014 року і на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) вони (батько і син) фактично та постійно проживали разом за місцем реєстрації батька у домоволодінні [ADDRESS] . При цьому весь цей вказаний час вони мешкали безперервно, разом справлялись у побуті в цьому будинку, здійснюючи по мірі сил ремонт, сплачуючи комунальні послуги, утримуючи подвір`я будинку та земельну ділянку. Даний факт підтверджується актом від 20.12.2020 року за підписом сусідів, які мешкають у будинках [ADDRESS] , чиї підписи посвідчені головою вуличного комітету №27 [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після спливу 6-ти місяців з дня смерті сина [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. з заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, прийнятого за фактом спільного проживання з померлим сином [PERSON] .. Однак, вказаним нотаріусом мені було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, на тій підставі, що спадкоємцем не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом протягом строків, встановлених ст.1270 ЦК України та рекомендовано з цього приводу звернутися до суду за захистом своїх прав. Вказані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2021 року. Таким, чином, заявник вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з цією заявою. У судове засідання заявником та його представником надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи Довгинцівська районна рада міста Кривий Ріг Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, однак подано заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, проти задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [INFO] помер його син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2020 р., актовий запис № 84 та свідоцтвом про народження від 16.05.1964 року, актовий запис №1305. За життя [PERSON] був власником ј частини домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.2016 року, реєстровий №18, виданого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М.. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42772275 від 27.01.2016 р.. Вказане спадкове майно [PERSON] нікому не заповідав, а заявник [PERSON] є його єдиним спадкоємцем за законом першої черги (ст.1261 ЦК України) як батько померлого, що вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2021 р. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] його батько [PERSON] на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки з 2014 року і на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) вони (батько і син) фактично та постійно проживали разом за місцем реєстрації батька у домоволодінні [ADDRESS] . При цьому весь цей вказаний час вони мешкали безперервно, разом справлялись у побуті в цьому будинку, здійснюючи по мірі сил ремонт, сплачуючи комунальні послуги, утримуючи подвір`я будинку та земельну ділянку. Даний факт підтверджується актом від 20.12.2020 року за підписом сусідів, які мешкають у будинках [ADDRESS] , чиї підписи посвідчені головою вуличного комітету №27 [PERSON] . Після спливу 6-ти місяців з дня смерті сина [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. з заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, прийнятого за фактом спільного проживання з померлим сином [PERSON] .. Однак, вказаним нотаріусом мені було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, на тій підставі, що спадкоємцем не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом протягом строків, встановлених ст.1270 ЦК України та рекомендовано з цього приводу звернутися до суду за захистом своїх прав. Вказані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2021 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, від встановлення факту постійного проживання разом мене та мого сина на час відкриття спадщини, прямо залежить виникнення моїх майнових спадкових прав після смерті [PERSON] , а саме подальше видання нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Інший порядок встановлення цього факту за відсутності однієї і тієї самої адреси місця реєстрації (проживання) осіб, законом не визначено. Так, відповідно до Постанови Верховного Суду від 01.07.2020 р. у справі № 222/1109/17 зазначено, що: «відповідно до частин першої і третьої\~статті 1268 ЦК\~України\~спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;\~заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте\~не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.\~Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. У\~пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить його право на спадщину, а тому суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved