Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

позивачем подано дану позовну заяву, в якій просить відібрати у відповідачів малолітніх дітей без позбавлення їх батьківських прав; накласти заборону на відчуження житла малолітніх дітей, що належить їм на праві користування та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в службі у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації на обліку дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків - [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей з 24.09.2019 перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Працівники служби у справах дітей Яворівської райдержадміністрації періодично відвідували сім`ю та проводили обстеження умов їх проживання. В результаті таких обстежень неодноразово було встановлено, що батьки дітей не здійснюють належного догляду та нагляду за своїми дітьми, офіційно не працюють, порядок та чистоту в будинку не підтримують, зловживають алкогольними напоями. З батьками дітей систематично проводились профілактичні бесіди щодо неналежного виховання дітей з попередженням про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання ними передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дітей. Під час чергового обстеження умов проживання даної сім`ї 29.11.2021 комісією у складі начальника служби у справах дітей Дучак Г.Я., начальника відділу з питань профілактики, бездоглядності, безпритульності та правопорушень серед дітей служби у справах дітей І.С.Диди, начальника сектору ЮП СППП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Мацелюх Р.В., представників КЗ ЯМР «Центр надання соціальних послуг», завідувача дитячої поліклініки КНП ЯМР ЛО «Яворівської ЦРЛ» Гунькало Т.В. було встановлено, що умови проживання незадовільні, опалення немає, електроенергія відсутня, речі порозкидані, в кімнатах холодно та сиро, відчувався неприємний затхлий запах. Діти мають зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Від батьків дітей відчувався запах алкоголю. Таким чином, внаслідок безвідповідального ставлення [PERSON] та [PERSON] до виховання своїх малолітніх дітей виникла безпосередня загроза їх життю та здоров`ю. 29.11.2021 службою у справах дітей Яворівської райдержадміністрації подано голові Яворівської райдержадміністрації клопотання № 653 про необхідність негайного відібрання у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей. В цей же день головою Яворівської районної державної адміністрації видано розпорядження № 633/02-06 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] », на підставі якого було проведено відібрання малолітніх дітей. Малолітніх дітей відразу бригадою швидкої медичної допомоги було відправлено у дитяче відділення КНП ЯМР «Яворівської ЦРЛ» для проведення медичного огляду та надання медичних послуг. На наступний день на підставі направлення служби у справах дітей Яворівської райдержадміністрації № 656 від 30.11.2021 [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. Внаслідок безвідповідального ставлення [PERSON] та [PERSON] до виховання своїх малолітніх дітей, а також антисанітарні умови проживання, подальше перебування малолітніх дітей за місцем їх проживання було небезпечним для їх життя та здоров`я. Ухвалою судді від 04.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 02.02.2022 року позивачем на адресу суду скеровано заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить уточнити розмір позовних вимог та вважати їх наступними постановити рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від їх батька [PERSON] посилаючись на те, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла відповідач [PERSON] . Представник позивача Яворівської районної державної адміністрації Федунь М.О. у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, вказав, що не заперечує проти задоволення позову про відібрання дітей від нього без позбавлення батьківських прав. За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у\~судове\~засідання 30.03.2022 року не зявились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.12.2010 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис №183 Та згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2016 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис №46 Наказом начальника служби у справах дітей від 24.09.2019 № 34/02-01 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах малолітнього [PERSON] . Також наказом начальника служби у справах дітей від 24.09.2019 № 35/02-01 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах малолітнього [PERSON] . Згідно з акта обстеження житлово-побутових умов від 29.11.2021 року, проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] комісією у складі начальника служби у справах дітей Дучак Г.Я., начальника відділу з питань профілактики, бездоглядності, безпритульності та правопорушень серед дітей служби у справах дітей І.С.Диди, начальника сектору ЮП СППП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Мацелюх Р.В., представників КЗ ЯМР «Центр надання соціальних послуг», завідувача дитячої поліклініки КНП ЯМР ЛО «Яворівської ЦРЛ» Гунькало Т.В. було встановлено, що умови проживання незадовільні, опалення немає, електроенергія відсутня, речі порозкидані, в кімнатах холодно та сиро, відчувався неприємний затхлий запах. Діти мають зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Від батьків дітей відчувався запах алкоголю. За підсумками обстеження умов проживання комісією було вирішено провести негайне відібрання дітей від їх батьків, оскільки такі умови проживання є небезпечними для їх життя та здоров`я. 29.11.2021 службою у справах дітей Яворівської райдержадміністрації подано голові Яворівської райдержадміністрації клопотання № 653 про необхідність негайного відібрання у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Головою Яворівської районної державної адміністрації видано розпорядження № 633/02-06 від 29.11.2021 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] », на підставі якого було проведено відібрання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , про що, у відповідності до частини 2 статті 170 Сімейного кодексу України, було повідомлено Яворівську окружну прокуратуру Львівської області листом за №2946/19 від 29.11.2021. Згідно з направлення №656 від 30.11.2021, Службою у справах дітей направлено для тимчасово влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] до притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації. Актом голови 21 ОСББ «Івана Хрестителя 72» №72 від 02.12.21 встановлено, що у будинку [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON] , [PERSON] та їх двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; у квартирі відімкнена електроенергія та газопостачання за несплату боргів. Згідно характеристики № 1 від 30.11.2021 року складеної ОСББ «Івана Хрестителя 72», [PERSON] та [PERSON] ведуть неблагополучний спосіб життя, не слідкують за порядком, в квартирі відсутня електроенергія та газ, що унеможливлює приготування їжі та обігрів квартири, що в свою чергу несе загрозу життю та здоров`ю дітей. Із наявної в матеріалах справи характеристики на учня 5-Б класу Яворівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 ім.Т.Шевченка Яворівської міської ради Львівської області вбачається, що батьки вихованню і розвитку сина [PERSON] приділяють досить мало уваги, зовнішній вигляд дитини неохайний, недоглянутий. Батьки не цікавляться навчанням сина. За час дистанційного навчання дитина не була забезпечена засобами навчання (телефоном, комп`ютером) Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська ЦРЛ» № 866 від 18.10.2021 року, батьки дітей [PERSON] та [PERSON] , які перебувають на обліку як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах станом на 11.10.2021 не уклали декларації із жодним лікарем (педіатром чи сімейним). Актом обстеження умов проживання від 16.03.2022 комісією у складі головного спеціаліста СуСД [PERSON] , спеціаліста відділу опіки та піклування СуСД [PERSON] , фахівця з соціальної роботи ІІ категорії КЗ ЯМР «ЦНСП» [PERSON] встановлено, що [PERSON] жодних належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей не створено. На момент обстеження від батька дітей відчувався запах алкоголю. Відповідно до ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.\~150 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» в редакції чинній на момент відібрання дитини, визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини служба у справах дітей в той же день подає районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільській, селищній раді об`єднаної територіальної громади клопотання про невідкладене відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі об`єднаної територіальної громади здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем проживання сім`ї для надання соціальних послуг сім`ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Європейський суд у своєму рішенні у справі Гаазе проти Німеччини (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також судом відзначається, що права та інтереси малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі Сімейним Кодексом України. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними. Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням уточнених позовних вимог, інтересів малолітніх дітей, думки батька, суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, оскільки останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком, а внаслідок безвідповідального ставлення батька до виконання батьківських обов`язків виникла реальна загроза життю та здоров`ю дітей. Така міра буде відповідати найкращим інтересам [PERSON] та [PERSON] . Крім того, позивачем пред`явлено також вимогу про накладення заборони на відчуження житла малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що належить їм на праві користування. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства", суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до статті 18 Закону України "Про охорону дитинства", діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять син [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, оскільки є законні підстави для накладення заборони на відчуження нерухомого майна, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження, в тому числі за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона. Отже накладення заборони на відчуження майна та житла дитини повинно здійснюватись у зазначеному порядку. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки згідно пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб суд відносить суму судового збору на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved