Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до Шевченківської районної у місті Полтаві ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на гараж [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є дружиною померлого [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 14.12.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1787. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за №86/2018 на підставі її заяви про прийняття спадщини Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою. Спадкове майно складається з гаража № [NUMBER] , що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на гараж № [NUMBER] , виготовленого ФОП [PERSON] , гараж Г-площею 22,5 кв.м , погріб г, побудований у 2002 році Згідно рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради №202 від 22.05.2001 року її чоловікові було надано земельну ділянку площею 24 кв.м в постійне користування для будівництва гаража розміром 6,0x3.6 м. по [ADDRESS] , згідно зі схемою проектного інституту «Міськбудпроект», погодженого управлінням містобудування і архітектури, та присвоєно адресу гаражу № [NUMBER] [ADDRESS] . Вартість гаража становить 56600,00 грн. згідно звіту про оцінку майна від 05.02 2021 року, складеного ФОП [PERSON] . Чоловік побудував гараж, однак у зв`язку з тим, що він довго та тяжко хворів, що призвело до ампутації ноги, постійно перебував на лікуванні, а тому не зміг своєчасно оформити право власності на вищезгаданий гараж. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії-видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на гараж № [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] . Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини станом на 22 серпня 2018 року не надходило. Єдиним спадкоємцем являється позивач, інших немає. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 01.02.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити повністю. Представник відповідача Шевченківської районної у місті Полтаві ради в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Державний нотаріус Четвертої полтавської державна нотаріальної контори Ткаченко Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалась на розсуду суду Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 14.12.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1787 (а.с. 7 - копія свідоцтва). Згідно рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради №202 від 22.05.2001 року за життя [PERSON] було надано земельну ділянку площею 24 кв.м в постійне користування для будівництва гаража розміром 6,0x3.6 м. по [ADDRESS] , згідно зі схемою проектного інституту «Міськбудпроект», погодженого управлінням містобудування і архітектури, та присвоєно адресу гаражу № [NUMBER] [ADDRESS] (а.с.9- копія рішення). Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. від 22.08.2018 року, за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 86/2018 рік щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності (а.с.10 -постанова). Згідно зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка, оскільки позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на гараж, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті чоловіка, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину після померлого чоловіка, відповідач не спростував обставини, на які вона посилається як на підстави позову, інші спадкоємці відсутні, оформити своє право в позасудовому порядку позивач не може, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved