Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 23725.88 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.12.2020 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала з АБ «УКРГАЗБАНК» Заяву-Договір № 2020/1_С/130-011951 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "УКРГАЗБАНК" (надалі-Правила), які розміщені на офіційному сайті АБ «УКРГАЗБАНК» за посиланням: https://www.ukrgasbank.com/private/card and current accounts/cards/public/. Позивачем на підставі вказаного договору від 04.12.2020 відповідачу було надано кредит у формі Дозволеного овердрафту за програмою «Еко - кредитка», кредитний договір № 2020/ОВР/130-003948, субрахунок № 26206131439410.500101.980, строк дії ліміту дозволеного овердрафту становить 12 місяців: з 04.12.2020 року по 03.12.2021 року. Початкова сума ліміту дозволеного овердрафту становить 0,00 гри. Базова процентна ставка за користування овердрафтом становить 42% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48% річних. Відповідно до умов Заяви-Договору максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту становить 300 000,00 грн. Банк має право на свій розсуд зменшувати або збільшувати розмір Ліміту Дозволеного овердрафту, в межах Максимальної суми Ліміту Дозволеного овердрафту, на умовах, визначених Правилами ( з обов`язковим повідомленням про це шляхом надсилання SМS-повідомлення на номер мобільного телефону та відповідним відображенням у Виписках, в тому числі на чеках та екранах банкоматів. Банком було здійснено встановлення Ліміту Дозволеного овердрафту 04.12.2020 року у розмірі 20000,00 грн. 04.12.2020р. відповідач активізувала рахунок по вказаному кредитному договору та ініціювала переказ коштів. Однак в порушення умов договору в подальшому погашати заборгованість відмовилася, а тому станом на 31.05.2021р. за відповідачем обліковується 23725.88 грн. заборгованості, яка складається з 20212.02 грн. - заборгованість по кредиту; 2498.79 грн. заборгованість по процентах; 1015.07 грн. заборгованість по платежах, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач наполягає, що ним було належним чином виконані усі умови договору, однак відповідачем свої зобов`язання належно не виконуються, остання від сплати суми заборгованості уникає, а тому, оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, вимоги позивача про їх повернення ігнорує, позивач змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 27.09.2021 року. Представник відповідача, адвокат Бочаров О.М. надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти обставин викладених у позовній заяві заперечував та вказував, що відповідач дійсно отримала відповідну платіжну картку, однак невідомі особи, без згоди позивача, незаконним шляхом списали із вказаної картки кошти в сумі 20000 грн., у зв`язку із чим відповідач 04.01.2021р. звернулася до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Досудове розслідування у кримінальному провадженні за №12020250000000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на даний час не завершено. Разом із тим, враховуючи факт неправомірного зняття кредитних коштів за карткового рахунку відповідача, остання вважає, що позивачем не доведено, що кредитні кошти одержано саме нею, як позичальником, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю. У грудні 2021р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого позивач не погодився з твердженням відповідача посилаючись на те, що відповідно до заяви-договору від 04.12.2020 відповідачу було встановлено послугу SMS-banking на номер телефону, який вказала сама відповідач. При цьому операції по рахунку без використання платіжної картки здійснюються із обов`язковим повідомленням на номер мобільного телефону клієнта, при цьому відповідач не зверталася до банку із відповідною заявою про безпідставність списання коштів з її карткового рахунку та без її волевиявлення, не зверталася і з заявою про отримання виписки про рух коштів по рахунку, не встановлювала як та куди здійснювалося перерахування коштів. Разом із тим рух коштів по рахунку [PERSON] було ініційовано з мобільного телефону за номером, який [PERSON] сама вказала у своїй заяві від 04.12.2020 р. Навіть у випадку, якщо персональні дані відповідача, зокрема номер мобільного телефону, ПІН-код та ніші дані стали відомі іншим особам, банк не несе відповідальності за наслідки, що сталися через розголошення реквізитів картки, які дають можливість ініціювати платіжну операцію без фізичного використання картки. Таким чином, на дімку представника позивача, відповідач та її представник не надали належних та достовірних доказів , що списання коштів з її карткового рахунку було здійснено по вині позивача чи третьої особи, а наявність талона-повідомлення про реєстрацію заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення не засвідчує факт доведення вчинення кримінального правопорушення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи відповідач по справі 04.12.2020 року підписала заяву-анкету №2020/1_С/130-011951 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». На підставі вказаної заяви-договору від 04.12.2020 позичальнику надано кредит у формі дозволеного овердрафту за програмою «Еко-кредитка», кредитний договір №2020/ОВР/130-003948, субрахунок №26206131439410.500101.980, строк дії дозволеного овердрафту становить 12 місяців, з 04.12.2020 по 03.12.2021р.. Факт встановлення ліміту овердрафту відповідачеві згідно її Заяви-Договору №2020/1_С/130-011951, Кредитний договір № 2020/ОВР/130-003948 від 04.12.2020 року, факт користування відповідачем кредитними коштами, операції з часткового, погашення Відповідачем ліміту овердрафту та погашення процентів за користування овердрафтом, перенесення боргу за овердрафтом на рахунок прострочених платежів, нарахування процентів за користування овердрафтом, тощо, підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 04.12.2020року по 31.05.2021 року, яка досліджена судом та сумнівів у собі не викликає. Відповідно до п. 2.2.2.3. Правил Клієнт сплачує отримані банківські послуги на умовах визначених укладеним Договором, та зобов`язується виконувати інші умови укладеного Договору. Відповідно до п. 3.3.9. Правил, клієнт підтверджує, що визначений підпунктом 3.3.8 Правил порядок надання Кредиту здійснюється за згодою Сторін та відповідно до вимог чинного законодавства України, яке регулює відносини у сфері споживчого кредитування та не потребує надання до відділення Банку окремої Заяви-договору чи внесення змін до Заяви-договору. Відповідно до п. 3.3.10 Правил клієнт має право відмовитися від користування Кредитом у порядку, передбаченому цими Правилами. Пунктом 3.3.11 Правил визначено, що підставою для надання кредитних коштів є встановлений відповідному Субрахунку Ліміт Дозволеного овердрафту, строк дії якого не закінчився, надходження до Банку Платіжного повідомлення за виконаними операціями з відповідними картками та/або настання терміну виконання грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, виникли з умов укладеного Договору за відповідним Продуктом (крім зобов`язань з погашення Кредиту та нарахованих процентів) та/або здійснення інших видаткових операцій, ініційованих Клієнтом на умовах Договору. Відповідно до п. 3.3.12. Правил, надання Кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів Клієнта на певному Субрахунку Продукту для проведення плат за Платіжними повідомленнями по відповідній Картці (емітованій на умовах цього Продукту) або для здійснення інших видаткових операцій і платежів, у тому числі, спрямованих на погашення зобов`язань Клієнта, передбачених цими Правилами. Відповідно до п.3.3.18 Правил банк здійснює розрахунок процентів за користування дозволеним овердрафтом. Згідно з п.3.3.19 Правил клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за нарахованими процентами за користування дозволеним овердрафтом щомісяця до дати, встановленої обраною Програмою кредитування, в день закінчення строку дії дозволеного овердрафту, а також в день дострокового припинення дії дозволеного овердрафту у випадках, визначених цими Правилами. У разі непогашення клієнтом сум заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірах та у терміни сплати, визначені обраною програмою кредитування, сума непогашеної заборгованості (частини заборгованості) визнається простроченою у день, наступний за терміном погашення відповідно заборгованості (п.3.3.26 Правил). Наявність заборгованості відповідача перед Банком підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 04.12.2020 року по 31.05.2021 року та розрахунком заборгованості, що наданий позивачем. Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що виписки по рахунку за кредитним договором можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/ 14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц. Надаючи правову оцінку доводам сторін по справі суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 28 березня 2019 року у справі № 428/2873/17 Верховний Суд зазначив, що підписанням анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Відповідачка, не заперечуючи факт отримання картки, вказує, що вона не знімала кошти з кредитної картки та не користувалася кредитними коштами, а стала жертвою посягання на її майно іншими особами, а саме в результаті незаконного переведення коштів з її рахунку без її відома, а тому вона не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій. Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що докази своєчасного звернення відповідачки в банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи в матеріалах справи відсутні, як і відсутні належні докази саме незаконного зняття вказаних коштів. Посилання на те, що кредитні кошти були викрадені належним чином не стверджується жодними доказами. Відповідачка згідно з умовами договору та нормами діючого законодавства несе повну відповідальність за операції, проведені з її картою. При цьому наявність відкритого кримінального провадження вказаних висновків не змінює. При встановленні винних осіб відповідачка має право на стягнення з них суми відшкодування. Оскільки на даний час в кримінальному провадження винних осіб не встановлено, то такі доводи є безпідставними, адже сам по собі факт порушення кримінального провадження без наявності стосовно крадія обвинувального вироку, яким би було встановлено, що він скористався карткою для викрадення кредитних коштів, наданих відповідачці, не доводить, що картка чи пароль до неї чи будь-які інші дані, за допомогою яких можливо було зняти кошти без відома відповідача в дійсності були викрадені. Крім того, зважаючи також на той факт, що операції із зняття коштів були здійснені коректно, не має підстав для звільнення відповідачки від обов`язку погасити наданий кредит. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та стягнення із відповідача заборгованості за договором №2020/ОВР/130-003948, яка станом на 31.05.2021р. становить 23725.88 грн., та складається з заборгованості по кредиту - 20212.02 грн.; заборгованості про процентах (прострочена) - 2498.79 грн.; заборгованість по платежах, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1015.07 грн.. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 06.09.2021 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved