Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Великодальницької сільської радизвернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що в службі у справах дітей Великодальницької сільської ради на обліку «Дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є відповідачка [PERSON] .. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2021 року малолітній [PERSON] був відібраний від матері без позбавлення батьківських прав та на його утримання стягнуто аліменти з матері у розмірі 1197 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 18.02.2021 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] перебуває в КЗ «Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» Одеської обласної ради» на повному державному утриманні з 17.07.2020 року. За час перебування малолітнього [PERSON] у вказаному закладі його мати [PERSON] жодного разу його не навідала, не цікавилась його станом здоров`я та не телефонувала ні йому, ані керівництву закладу. Аліменти на утримання дитини відповідачка не сплачує. Наразі відповідачка [PERSON] мешкає у с. Великий Дальник в орендованому житлі, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, отримує кошти від тимчасових підробіток. Служба у справах дітей Великодальницької сільської ради звернулася з клопотанням до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Великодальницької сільської ради про розгляд питання доцільності позбавлення батьківських прав матері дитини. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, будь-яких пояснень не надала. Враховуючи вказані обставини представник органу опіки та піклування вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає, просить розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі у разі неявки відповідачки до судового засідання. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час і місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5). Відомості про батька малолітнього [PERSON] , [INFO] ,внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить довідка Біляївського міськрайонного відділу ДРАЦС Південного МУМЮ (м. Одеса) № 2018/59-19 від 04.06.2020 року (а.с.6). Наказом служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 98 від 12.06.2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що він залишився без батьківського піклування (а.с.16). З відомостей обліково-статистичної картки дитини № 0400798 служби у справах дітей Біляївської райдержадміністрації вбачається, що мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не працює, зловживає алкогольними напоями, не бере участі у вихованні дитини (а.с.15). Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2021 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було відібрано у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1197 грн. 50 коп., щомісячно, починаючи з 18.02.2021 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] (а.с.7-9). Розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за № 158/РА-2020 від 18.06.2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат (а.с.17). З довідок Комунального закладу «Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» Одеської обласної ради» за № 147 від 07 жовтня 2021 року та № 180 від 22 жовтня 2021 року вбачається, що за період перебування у вказаному закладі малолітнього [PERSON] [INFO] , з 17.07.2020 року по теперішній час, його мати, [PERSON] , жодного разу не дзвонила, не відвідувала дитину, життям та здоров`ям не цікавилася: ні в усній, а ні в письмовій формі. Аліменти від матері [PERSON] малолітній [PERSON] , [INFO] , не отримує. Відповідно до чого громадянка [PERSON] порушує ст. 184 КУпАП, а саме: не виконує свої батьківські обов`язки (а.с.10). Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради надав висновок, а Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради прийняв рішення № 187 від 22.10.2021 рокупро доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України, встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не приймає участі у вихованні свого малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , не спілкується взагалі з ним, не цікавиться його життям, аліменти на його утримання не сплачує, а тому не здатна створити сприятливі умови для проживання малолітньої дитини та його розвитку. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток своєї дитини, не готує його до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною та аліменти на його утримання не сплачує, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім цього, з відповідачки на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved