Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 01 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрований за № 4295 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості у розмірі 27 115 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було видано виконавчий напис № 4295 від 01 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості у розмірі 27 115 гривень. При вчиненні виконавчого напису за кредитним договором № 0488-3717 від 16.09.2020 нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 08.02.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був вчинений виконавчий напис № 4295 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 0488-3717 від 16.09.2020 у розмірі 27 115 гривень (а.с. 7). З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення становить - з 30.09.2020 року по 12.05.2021 року. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 27 115,00 грн., з яких: - 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 16 765,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 350,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. З кредитного договору № 0488-3717 від 16.09.2020 вбачається, що згідно нього [PERSON] отримав кредит у ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у сумі 10 000,00 грн на строк 14 днів, термін платежу - 29.09.2020 року. Вказаний кредитний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.8). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Таким чином, вчиняючи 01 червня 2021 року виконавчий напис № 4295, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що вимога [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який не є посвідченим нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1362,00 грн. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається, 07.12.2021 року між адвокатом Новікова І.С. та Радик М.М. укладено договір про надання правової допомоги №158 від 07.12.2021 (а.с.5). Згідно додаткової угоди № 1 до вказаного договору сума гонорару складає 3500,00 грн та сплачується при підписанні договору (а.с. 34). Згідно Рахунку № 128 від 23.12.2021 [PERSON] сплатив адвокату Новікова І.С. 3500,00 грн (а.с. 35). А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс позивач у даній справі є саме 3500,00 грн. Відтак, у відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу розмірі 3500,00 грн. У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved