Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на праві власності на підставі посвідченого нотаріально договору купівлі продажу від 06.09.1992. Окрім позивачки спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є донька померлого [PERSON] . У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину, а згодом звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29.06.2021 їй відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на майно. На підставі викладеного, позивачка звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою від 17.03.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та витребувано від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, беручи до уваги визнання позову відповідачами на стадії підготовчого провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.1992, посвідченого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Білоножко А.Г. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1796, придбав у радгоспу «Красноармієць» житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). Однак, як виходить з відомостей КП «Павлоградське МБТІ», станом на 31.12.2012 право власності залишилось зареєстрованим за продавцем (а.с. 22). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Новоіванівською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 17.09.2003 (а.с. 13). Оскільки спадкодавець [PERSON] помер до 01 січня 2004 pоку, застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Статтею 524 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі статтею 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як виходить зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.1974, позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , тобто спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 9). Згідно з приписами статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивачка, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, прийняла після смерті [PERSON] спадщину, до складу якої увійшло й право на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці першої черги за законом доньки померлого [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились шляхом подання заяв державному нотаріусу Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с. 12, 42-43). За положеннями статей 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, однак, останній постановою від 29.06.2021 відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність державної реєстрації права власності [PERSON] на спадкове майно (а.с. 25). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Разом з тим, за положеннями ст. 227 ЦК УРСР крім нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, передбачалась реєстрація у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Також Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, затвердженою Міністерством комунального господарства і будівництва Української РСР, яка була чинна на момент укладення договору, визначалось, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Таким чином, суд відмічає, що нездійснення спадкодавцем реєстрації договору купівлі-продажу від 06.08.1992 стало саме тією обставиною, що унеможливила оформлення позивачкою [PERSON] права на спадщину в нотаріальному порядку. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно даних Спадкової справи № 192/2003, відмовились від своїх прав на спадщину, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем позбавляє спадкоємицю можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивачки про залишення витрат зі сплати судового збору за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved