Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Нужда Ф.Т. пред`явила до суду позов до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №98, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 2 291 399 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №434/2007-МК, відповідно до умов якого, позивачці було надано у користування грошові кошти у розмірі 40000 євро на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом 12,9% річних, з остаточною датою повернення 01 липня 2011 року. У зв`язку із невиконанням позивачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №1915/9529/2012 з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 42589,1 євро, що еквівалентно 440 464,99 гривень та судові витрати 3219 гривень. На підставі виданого 11 лютого 2013 року на примусове виконання вказаного рішення суду, виконавчого листа, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 22 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із відсутністю у боржника майна. Повторно виконавчий лист у виконавчу службу не пред`являвся. При цьому, 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем вчинено виконавчий напис за №98, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором №434/2007-МК від 12 липня 2007 року у розмірі 2 291 399 гривень. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. було відкрито виконавче провадження. Так, представник позивачки вважає, що при вчиненні виконавчого напису №98 від 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем порушено вимоги законодавства. Зокрема, вказує, що у спірному виконавчому написі приватний нотаріус посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від №1172, а саме на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що встановлюються цією постановою, тоді, як п.1, 2 даної Постанова втратили чинність у 2018 році. Крім цього, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору: б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, відповідачем такі документи надані не були. Крім цього, виконавчий напис вчинено поза межами трьохрічного строку. За вказаних обставин просив позов задовольнити, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №98, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 2 291 399 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 24 січня 2022 року судом залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, про що постановлено ухвалу суду занесену до протоколу судового засідання 24 січня 2022 року судом закрито підготовче судове засідання у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду занесену до протоколу судового засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її адвокат Нужда Ф.Т. направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» повторно у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. у судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник відповідача був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивачки не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: 12 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №434/2007-МК, відповідно до умов якого, позивачці було надано у користування грошові кошти у розмірі 40000 євро на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом 12,9% річних, з остаточною датою повернення 01 липня 2011 року. У зв`язку із невиконанням позивачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду із позовом, та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №1915/9529/2012 з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 42589,1 євро, що еквівалентно 440 464,99 гривень та судові витрати 3219 гривень. На виконання зазначеного рішення суду 11 лютого 2013 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущаком В.Б. було видано виконавчий лист №1915/9529/2012. 25 квітня 2013 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущаком В.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№37726263 з примусового виконання виконавчого листа №1915/9529/2012 з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 42589,1 євро, що еквівалентно 440 464,99 гривень та судові витрати 3219 гривень. Як убачається із Витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження ВП№37726263, 22 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із відсутністю у боржника майна. 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №98, яким стягнуто із [PERSON] , яка боржником за кредитним договором №434/2007-МК від 12 липня 2007 року, укладеним нею із Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №б/н, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. за №285 від 26 серпня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», яке є стягувачем. Строк платежу по кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період, що утворилася станом на 24 листопада 2020 року. Сума заборгованості складається із: заборгованості за кредитом - 842995,10 гривень; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 811753,19 гривень; заборгованості за штрафними санкціями - 636250,72 гривень. Загальна сума заборгованості становить 2 290999,01 гривень. 17 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67578408 з примусового виконання виконавчого напису №98, виданого 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. про стягнення із [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 2291399 гривень. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Суд зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Як убачається із матеріалів справи, укладений між позивачкою [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» договір кредитної лінії №434/2007-МК від 12 липня 2007 року та нотаріально не посвідчувався. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусам 28 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусам для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те , що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можливе не лише з підстав недотримання нотаріусом порядку та процедури вчинення виконавчого напису, а й у зв`язку із наявністю спору між кредитором та стягувачем щодо розміру та в цілому наявності будь-якої заборгованості. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року при розгляді справи № 6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису нотаріуса, де суд вказав, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ ФК «Еліт Фінанс» направляло [PERSON] не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису письмову вимогу про порушення кредитних зобов`язань. Крім того, відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача про те, що виконавчий напис вчинено із порушенням, а саме поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Клопотовим Станіславом Давидовичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 28 січня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №98, яким стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №434/2007-МК від 12 липня 2007 року, укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» у розмірі 2 290999,01 гривень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved