Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 17.11.2021 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, що поступово призвело до втрати почуття любові. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить його інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Відповідачка відмовляється добровільно розривати шлюб в органах ДРАЦС. Ухвалою суду від 21.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Відповідачка заперечень проти позову не надала. Телефоном повідомила, що згодна на розірвання шлюбу; просила після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.11.2021 року Франківським відділом ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 514, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2021 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved