Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що є співвласником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] , в частині 4/5, іншим співвласником в частині 1/5 є її син [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим зазначила, що за вказаною адресою, за її згодою, з 19 квітня 2012 року зареєстрований і її колишній чоловік відповідач по справі. 04.09.2020 рішенням Борщівського районного суду шлюб між ними було розірвано. Цього ж дня, одразу ж після судового засідання, після оголошення рішення суду, відповідач забрав свої речі та залишив місце постійного проживання. З тих пір, відповідач до спірного житлового будинку, як до постійного місця проживання, не повертається, жодних звернень з його сторони щодо повернення до місця постійного проживання не було, а з її сторони, будь-які перешкоди відповідачу у проживанні в належному їй житловому будинку не чинилися. Таким чином, відповідач більше року у належному їй та синові житловому будинку не проживає, до такого не навідується, а на прохання знятися з реєстрації, не реагує. У зв`язку з реєстрацією колишнього чоловіка, у неї виникають зайві проблеми при оформленні субсидії. А тому, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання на 16.12.2021, при цьому було запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 15.12.2021 відповідач подав до суду заяву, у якій просив відкласти підготовче судове засідання, надавши йому можливість укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом та написати відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, підготовче засідання у справі було відкладено. В подальшому, у зв`язку з неявкою відповідача, підготовче засідання у справі неодноразово відкладалося, при цьому про час та місце проведення такого відповідач був належним чином повідомлений. Будь-яких заяв чи клопотань, а також, відзиву на позов від нього не надходило. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Після призначення справи до розгляду по суті, відповідачу рекомендованим листом було надіслано судову повістку, яку відповідач не отримав, така повернулося на адресу суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з чим, судовий розгляд справи було відкладено на 03 березня 2022 року та з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, такий про час та місце проведення судового засідання у справі повідомлявся через офіційний веб - сайт суду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила спарву слухати у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомив, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не подав. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, а вимоги позивачки задовольнити. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено\~судом,\~що сторонами\~не оспорювалося, позивачка [PERSON] є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , в якому їй на праві приватної власності належить 4/5 його частини, а 1/5 належить синові [PERSON] . Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №278984142 від 11.10.2021, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану. Також встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було між ними розірвано на підставі рішення Борщівського районного суду від 04 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2020 року. Згідно довідки №702 від 06.10.2021, виданої виконавчим комітетом Борщівської міської ради, та акту обстеження житлових умов заявника, складеного комісією Борщівської міської ради 08.10.2021, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , входяь сини [PERSON] , та [PERSON] . Останні зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Крім цього, за цією ж адресою значиться зареєстрованим колишній чоловік позивачки [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає понад один рік. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше 1 року в житловому будинку [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальних послуг не сплачує. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачці та її сину третій особі по справі, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати по справі у виді судового збору. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved