Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), з вимогами: - визначити, що частки позивача та померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину; - визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняла, подавши заяви відповідного змісту до нотаріальної контори. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Утім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим. Крім того, як зазначив нотаріус у своїй постанові що головою двору являється покійний чоловік позивача [PERSON] , та даний факт суперечить по господарській книзі, де нібито головою двору записаний [PERSON] , який являється сином позивачу та який помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на будинок головою двору являється [PERSON] , а згідно довідки від 17.01.2022 за №38 станом на 15.04.1991 в будинку по [ADDRESS] і були зареєстровані [PERSON] та позивач, а тому враховуючи вище викладене [PERSON] не був членом двору. В подальшому позивачу державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Липовецького районного Вінницької області пояснив, що даний будинок належить колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить позивачу не представляється можливим, в зв`язку з цим вона не зможе реалізувати своє право відносно відповідної її частки будинку. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 24.01.2022 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано від приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Башта-Беляєвої М.О. матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання позивачі не з`явилися, однак у своїх заявах просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгля дсправи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори відповідного змісту. Інші спадкоємці які б прийняли спадщину як за законом так і за заповітом відсутні. Утім нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтву про право на спадщину на вищевказаний будинок так як виявилось, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить покійному чоловікові не представляється можливим. Крім того, нотаріус у своїй постанові, що головою двору являється позивачки покійний чоловік [PERSON] , та даний факт суперечить по господарській книзі, де нібито головою двору записаний [PERSON] , який являється сином позивачу та який помер [INFO] . Однак, згідно виписки по господарської книги (а.с. 13) слідує, що [PERSON] (син позивача), який помер в 2008 році, в 1988 році вибув з місця проживання в місто Київ, а згідно копії із по господарської книги особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки також стоїть відмітка, що син [PERSON] вибув в 1988 роців м. Київ, а відмітка в Графі, де повернувся - відсутня. Згідно акту від 22.11.2021 (а.с. 12) [PERSON] до вибуття - тобто до 1988 року постійно проживав в [ADDRESS] , а не по [ADDRESS] , де проживали його батьки. Також, згідно свідоцтва про право власності на будинок головою двору являється [PERSON] , а згідно довідки від 17.01.2022 за № 38 станом на 15.04.1991 в будинку по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані [PERSON] та позивач, а тому враховуючи вище викладене та вимоги ст. ст. 120, 126 ЦК УРСР 1963 р. [PERSON] не був членом колгоспного двору. Як вбачається із свідоцтва про право власності на будинок від 02.06.1989 (а.с.7) виданої виконкомом Вахнівської сільської ради та довідки Турбівської селищної ради від 17.01.2022 р. № 38 станом на 15.04.1991 року головою двору був покійний чоловік позивача [PERSON] та членами двору була сама позивач [PERSON] . В подальшому позивачу державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Липовецького районного Вінницької області пояснив, що даний будинок належить колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить позивачу не представляється можливим, в зв`язку з цим вона не зможе реалізувати своє право відносно відповідної її частки будинку. Дані зміни вносяться в свідоцтво виключно через розпорядження органу місцевого самоврядування Липовецької міської ради за заявою усіх співвласників, і так як інші співвласники померли цього зробити не можливо. Згідно рішення Вахнівської сільської ради 3 сесії 7 скликання від 29.12.2015 "Про перейменування вулиць села Вахнівка та села Журава" перейменовано вулицю "Радянська" на вулицю "Лісова" (а.с. 17-18). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що позивач будучи дружиною померлого [INFO] [PERSON] та єдиним спадкоємцем свого чоловіка, а значить спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, прийняла його спадщину шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви від 11.10.2021 у межах строку визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У силу приписів ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд дійшов висновку, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину. Інших доказів та аргументів, які б свідчили про протилежне зазначеному висновку суду в матеріалах даної цивільної справи не має. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визначення того, що частка позивача та частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що постановою від 13.10.2021 приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Башта-Бєляєва М.О. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні. Суд дійшов висновку, що позивач має право власності за законом на цілий житловий будинок, а відмова нотаріуса через вищезазначені причини, позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права. Крім цього, представник відповідача подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на цілий житловий будинок в порядку спадкування за законом, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved