Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини усіх видів доходів відповідача і до досягнення малолітньою дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, у період якого у них народилася донька - [PERSON] , 2020 року народження. Дитина перебуває на її вихованні і утриманні. Через перебування у соціальній відпустці самостійно себе матеріально забезпечити не має можливості. Відповідач самоусунувся від її утримання як матері дитини, хоча в силу сімейного законодавства зобов`язаний приймати участь у її матеріальному забезпеченні. У добровільному порядку відповідач цього робити не бажає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я. Провадження в справі відкрито ухвалою від 30 вересня 2021 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з примірником матеріалів позову 01 грудня 2021 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 30 вересня 2021 року та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі доказами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 17 серпня 2019 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Із довідки про склад сім`ї виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Любомльської міської ради від 06 вересня 2021 року № 3459 вбачається, що позивачка проживає з донькою та дідусем за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Існування першого чинника відповідач не заперечив, про що свідчить неподання ним відзиву на позовну заяву та доказів на спростування цієї обставини. Наявність другого чинника об`єктивно доводиться копією свідоцтва про народження дитини сторін [PERSON] . Існування третього чинника у позовній заяві позивач доводить тим, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я та матеріальну можливість її утримувати до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідач не надав доказів, що є його обов`язком в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини у запропонованому нею розмірі. Як зазначалось вище, відповідач, будучи належним чином обізнаним із пред`явленням до нього цього позову, відзиву на нього не подав, хоча мав таку процесуальну можливість, а відтак не заперечив і не спростував викладених позивачем у позові фактів і обставин. У зв`язку із цим суд не вбачає підстав вважати відповідача матеріально неспроможним сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому нею розмірі і способі. Крім цього, суд також враховує дані про особу відповідача, зокрема його вік (20 років) та належний стан здоров`я, оскільки протилежного по справі не встановлено, а відтак його об`єктивну здатність своєю працею отримувати дохід як на утримання дітей, так і дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач здійснює догляд за дочкою [PERSON] , тому вочевидь позбавлена можливості працевлаштуватись та самостійно забезпечити себе необхідними засобами для існування, у зв`язку із чим суд вважає, що вона має право на утримання від відповідача як чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам ч.2 ст.77 СК України. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України), а також враховує відсутність обставин, які б свідчили про скрутне матеріальне становище відповідача або ж його майнову неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини, та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою [PERSON] трьох років у розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти на одного з подружжя за рішенням суду присуджуються від дня подання позовної заяви. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved