Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-23 00:00:00

19 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Для оздоровлення дитини позивач бажає виїхати з нею за кордон, однак відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у цьому шляхом ненадання згоди. З посиланням на вищевикладене просить суд надати дозвіл на виїзд за межі території України [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] , до Сполучених Штатів Америки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Республіки Хорватія, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, Турецької Республіки, Арабської Республік Єгипет, Об`єднаних Арабських Еміратів, Королівства Тайланд, Мексиканських Сполучених Штатів, до досягнення дитиною 16 річного віку, 3-4 рази на рік, строком до 60 днів, з обов`язковим поверненням на територію України, без згоди батька [PERSON] , а також надати дозвіл оформити документи для виїзду за кордон. Позивач у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві її представник просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не прибув у судове засідання та не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, визначено що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У принципі 4 Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Оскільки відповідач не заявив жодних заперечень щодо позову, отже не цікавиться життям своєї дитини, та не з`явився на виклик суду, враховуючи домінантність інтересів дитини, яка має право на належний догляд та відпочинок, враховуючи відсутність обґрунтованих підстав для сумнівів у добросовісності позивача стосовно догляду за своєю дитиною та зацікавленості в її належному відпочинку та оздоровленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. У зв`язку із повним задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved