Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 19.08.1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб у Відділі РАГС Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №65. Вказує, що спільних неповнолітніх дітей в них не має та фактично однією сім`єю з відповідачем не проживає. Зазначає, що спільне життя між ними не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння між ними, втратою любові та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне проживання суперечить їхнім інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов визнав та просив шлюб укладений між ним та позивачкою розірвати (а.с. 12-13). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.1999 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Відділі РАГС Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №65 від 19.08.1999 року. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 4). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати.

Outcome: approved