Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 25736,42 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем у будинку [ADDRESS] , де власником квартири [ADDRESS] є відповідач. Позивач належним чином надає житлово-комунальні послуги. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку здійснювати оплату за отримані послуги у розмірі, строки та порядку, визначених чинним законодавством. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. Згідно з Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив на позов, який би містив заперечення на нього. 19 січня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. До суду представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить повністю задовольнити позовні вимоги. До суду відповідачем подано заяву про визнання позову у частині стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Щодо стягнення штрафних нарахувань, то заперечив їх розмір, адже такий розрахований з порушенням норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та їх розмір може становить 0,01 % за день, а не 0,3%, про що зазначає позивач у позовній заяві. У судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дачу, час та місце цього засідання., а тому з урахуванням поданих заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. [PERSON] є власником житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , що підтверджено Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2021 року номер довідки 285336081. Згідно з ст. 322 Цивільного власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п. 3 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПАРКОВЕ МІСТО 45» (далі - Статут) забезпечує належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Аналогічна правова норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 3.2 протоколу № 1 Зальних зборів ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» від 29 вересня 2019 року затверджено розмір щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкової території для власників квартири у будинку [ADDRESS] та граничний термін сплати такого внеску до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Сплата таких внесків є обов`язковою для всіх співвласників (п. 3 Статуту). Відповідно до розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] борг за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року становить у розмірі 13430,72 грн. Даний розрахунок відповідачем не оспорюється, а відтак приймається судом до уваги, як такий що чинний. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, визнання відповідачем позову у частині суми боргу за утримання будинку та прибудинкової території, яке не суперечить закону та не порушує його прав, суд прийшов до висновку про те, що позов у цій частині підлягає задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року у розмірі 13430,72 грн. Щодо частини позовної вимоги про стягнення штрафних нарахувань за несвоєчасну сплату боргу за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року у розмірі 9743,87 грн, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень. Згідно з п. 5 протоколу № 1 Зальних зборів ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» від 29 вересня 2019 року у разі несплати власником приміщень внесків на утримання будинку та прибудинкової території внести штраф у розмірі 0,3 % за кожен день прострочення після 20-го числа. Нарахування штрафу розпочинається після 2-х місяців заборгованості та нараховується до повного погашення боргу. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, та в подальшому продовжено на всій території України дію, карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, на період карантину споживачі фактично звільненні від відповідальності за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] у частині штрафних нарахувань за несвоєчасне здійснення внесків за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року становить у розмірі 9743,87 грн. Таким чином, оскільки спірним період нарахування штрафних нарахувань є період, який охоплюється карантинним періодом, протягом якого заборонено нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату за житлово-комунальні послуги, а відтак суд прийшов до переконання про те, що у цій частині позовної вимоги необхідно відмовити. Щодо частини позовної вимоги про відповідальність відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] у частині нарахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року становить у розмірі 2561,83 грн, з яких 2197,88 грн інфляційні втрати та 363,95 грн - 3 % річних. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Таким чином, враховуючи встановлені обставини суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідач не виконав грошового зобов`язання у встановлені строки, а відтак з такого на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 2561,83 грн, а позов в цій частині задовольнити. Отже, суд прийшов до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підтверджено платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1541,70 грн. Щодо стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи убачається, що 17 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр права» та позивачем укладено договір про надання правової допомоги № А/10082021/ХВ-16. Вартість послуг по організації процесу стягнення заборгованості сплачується замовником щомісячно в сумі 1440,00 грн. Відповідно до акта прийому-передачі виконаних робіт за цим договором загальна вартість наданих послуг складає у сумі 2880,00 грн за підготовку і подачу позовної заяви до [PERSON] . Здійснення оплати підтверджено платіжними дорученнями наявними у матеріалах справи. Попри те, такий акт в частині виконання робіт щодо подачі позовної заяви, суд оцінює критично, адже така підписана та подана до суду представником позивача за довіреністю від 17 серпня 2021 року № 1 виданою позивачем на ім`я [PERSON] . Будь-яких доказів здійснення повноважень представником позивача від імені ТОВ «Київський центр права» суду не подано. Таким чином, суд не встановив, а позивач не довів, що саме ТОВ «Київський центр права» подано позовну заяву до суду, за що позивачем сплачено судові витрати товариству, а тому суд прийшов до висновку про те, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрат не професійну правничу допомогу у розмірі 1440,00 грн за підготовку позовної заяви, а в іншій частині відмовити.

Outcome: partial