Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що є власником будинком [ADDRESS] . У вказаному помешканні також зареєстрована відповідачка, яка є її племінницею. При цьому, впродовж тривалого періоду часу, з грудня 2012 року відповідачка [PERSON] не проживає у вказаному житлі, її речі та інше майно у будинку відсутні, жодної участі в утриманні будинку вона не приймає. Разом із цим, вказує, що реєстрація відповідачки у належному їй на праві власності будинку порушує її права як власника даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільськго міськрайонного суду від 23 листопада 2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачка [PERSON] відзиву на позов до суду не подавала. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року постановленою протокольно, підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка, будучи належно повідомленою не прибула. Попередньо, подала до суду письмову заяву від 26 січня 2022 року про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Відзиву на позов не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Судом установлено: Згідно із Дублікатом свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок б/н, виданого виконавчим комітетом Великоглибочецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 09 лютого 2001 року позивачка має на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] за позивачкою [PERSON] зареєстроване Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 09 лютого 2022 року за реєстровим №149. Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 26710911 від 27 07. 2021 р. - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] 22 липня 2021 року зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 1990/22-ц-1374/12 Як убачається із копії будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] від 01 червня 1987 року, крім власника [PERSON] , також, з 04 квітня 2006 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту опитування свідків про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 19 квітня 2021 року засвідченого старостою с. Великий Глибочок Р. Кузьма, встановлено, що [PERSON] , 1981 р.н., зареєстрована по [ADDRESS] але не проживає за вказаною адресою впродовж вісьми років, що підтверджують свідки-сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт непроживання відповідачки [PERSON] по [ADDRESS] але не проживає за вказаною адресою впродовж вісьми років підтверджується й Довідкою за № 305 від 20 квітня 2021 року, наданою старостою села Великий Глибочок, Тернопільського району, Тернопільської області [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що є внуком позивачки та двоюрідним братом відповідачки. Відповідачка [PERSON] з грудня 2012 року не проживає у будинку по [ADDRESS] , хоча ніхто не чинить їй перешкод для проживання. Також, відповідач не надає ніяких коштів на утримання будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки [PERSON] , знає відповідачку її племінницю [PERSON] . Відповідачка не проживає по [ADDRESS] впродовж тривалого періоду часу, понад п`ять років точно. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, таких домовленостей між сторонами судом не установлено. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] , будучи зареєстрованою у будинку по [ADDRESS] , з 2012 року , понад дев`ять років не проживає у вказаному помешканні, її речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачкою суду не надано. Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved