Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішеннням Жовківського районного суду Львівської області від 14.06.2021 року у справі № 444/1273/21, провадження № 2/444/679/2021 року, яке набрало законної сили, розірвано. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей, а саме: дочка, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що вона працює продавцем-консультантом в магазині «АТБ», діти знаходиться фактично на її повному утриманні, оскільки відповідач фактично жодним чином не дбає про їх добробут, кошти на їх утримання надає мінливо. Є лише поодинокі випадки, коли [PERSON] надав грошові кошти для дітей, і то зважаючи на свята, чи то День Св. Миколая чи День народження. Відповідач завжди використовував зароблені ним гроші, доходи у власних цілях та інтересах, а на даний момент відповідач взагалі не цікавиться потребами та інтересами дітей. Зважаючи на те, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання спільних дітей, а позивачу одній важко забезпечувати належний рівень життя дітям за рахунок тих коштів, які вона заробляє, враховуючи те, що батько дітей, тобто відповідач у справі, який є особою молодого віку, здоровим та працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, не має на утриманні інших власних дітей, непрацездатних осіб, просить стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 16.02.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи було призначено на 15.03.2022 року о 14 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд бере до уваги, що від відповідача на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву, заперечень. А тому суд приходить до висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, правом подання відзиву, як наслідок правом подання доказів на спростування позовних вимог не скористався. Частиною 1 статті 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі відповідача й про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. На переконання суду, неявка відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву, свідчать про його байдуже ставлення до результату розгляду справи. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 12.02.2005 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Дублянській міській раді Жовківського району Львівської області, про що цього ж дня в Книзі реєстрації шлюбів було складено відповідний актовий запис за № 2. Після реєстрації шлюбу позивачем змінено прізвище на " [PERSON] ". Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області 12.02.2005 року. Рішеннням Жовківського районного суду Львівської області від 14.06.2021 року у справі № 444/1273/21, провадження № 2/444/679/2021 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 15.07.2021, що підтверджується його копією в матеріалах справи. У шлюбі у позивача із відповідачем народилося двоє дітей, а саме: дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області 18.07.2005 року, та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 11.03.2016 року. Батьком дітей є відповідач, [PERSON] . З копії витягу з Реєстру територіальної громади № 84232 Львівської міської територіальної громади, що виданий Департаментом міської агломерації Львівської міської ради 15.02.2022 року, вбачається, що діти зареєстровані та проживають разом із позивачем за адресою її реєстрації місця проживання, а саме: [ADDRESS] . З матеріалів справи не вбачається жодних доказів про те, що діти знаходяться на утриманні відповідача, не подано доказів на підтвердження цього і самим відповідачем. Суд бере до уваги і твердження позивача в позовній заяві про те, що діти знаходиться фактично на її повному утриманні, оскільки відповідач фактично жодним чином не дбає про їх добробут, кошти на їх утримання надає мінливо, оскільки є лише поодинокі випадки, коли [PERSON] надав грошові кошти для дітей, і то зважаючи на свята, чи то День Св. Миколая чи День народження, а на даний момент відповідач взагалі не цікавиться потребами та інтересами дітей. Доказів на спростування даних тверджень відповідачем не подано. А тому суд приходить до висновку, що діти проживають разом із матір`ю, позивачем у справі, знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідачем не виконано обов`язку щодо подання доказів, зокрема ним не доведено, що діти перебувають на його утриманні, він їх забезпечує матеріально, а тому враховуючи те, що зі слів позивача діти знаходяться виключно на її утриманні, доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей немає, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи його молодий вік, відсутність будь-яких даних про те, що відповідач є непрацездатним, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Діти позивача та відповідача на день ухвалення рішення судом досягнули вже більше 6 років. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2022 року становить 2618,00 гривень, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 6500,00 грн., обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперд інтереси дітей, зважаючи на те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, ним не надано доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи або перешкоди для праці, пов`язані із його станом здоров`я, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти на утримання неповнолітніх дітей (аліменти), а саме: дочки, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Такий розмір аліментів, на переконання суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька, враховуючи потреби дітей, буде сприяти можливості отримати право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розмір аліментів обумовлений тим, що діти швидко ростуть, а тому постійно потребують купівлі нового одягу, взуття, крім того необхідним для них є надання корисних продуктів харчування, ціни на які постійно зростають, досягли рівня європейських, купівля засобів гігієни, проведення дозвілля, оплата комунальних послуг. Суд враховує викладене позивачем у позовній заяві, про те, що [PERSON] закінчує навчання в школі та має намір поступати у вищий навчальний заклад, обом дітям потрібно купляти канцелярське приладдя, підручники, також періодичне відвідування для саморозвитку культурних заходів, дитячих ігрових кімнат, кінотеатрів, музеїв. В той же час відповідачем не доведено жодними доказами, що стягнення аліментів в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину буде порушувати його права та можливість забезпечення власних мінімально необхідних потреб, також позивачем не доведено, що його заробіток, дохід не дає можливість йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви . А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 16.02.2022 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved