Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали земельну ділянку площею 300 кв.м. та Ѕ частину житлового будинку (квартиру [ADDRESS] . Їй та відповідачу, на підставі рішення суду, були виділені по Ѕ частині згаданої квартири з конкретно визначеними приміщеннями, земельна ділянка була поділена наступним чином: їй - земельна ділянка площею 51,8 кв.м., відповідачу - земельна ділянка площею 51.8 кв.м., 124,3 кв.м. земельної ділянки залишено у спільному користуванні. 24 березня 2008 року позивач придбала з прилюдних торгів належну відповідачу Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру [ADDRESS] . Право власності після рішення суду на земельну ділянку сторонами не оформлялося, земельна ділянка досі оформлена на відповідача як це було під час її придбання. Позивач зазначає, що після переходу права власності на Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру [ADDRESS] , їй перейшло також право власності на цілу земельну ділянку, на якій ця частина розміщена. Просила припинити за відповідачем право власності на цю частину і визнати його за нею. Заперечення відповідача. Відповідач заперечує позов тим, що земельна ділянка є самостійним об`єктом і може бути відчужена лише на підставі цивільно-правових угод. Просить у позові відмовити. Мотивувальна частина рішення. За час шлюбу сторони придбали земельну ділянку площею 300 кв.м. та Ѕ частину житлового будинку (квартиру [ADDRESS] . Позивачу та відповідачу, на підставі рішення суду, були виділені по Ѕ частині згаданої квартири з конкретно визначеними приміщеннями, земельна ділянка була поділена наступним чином: позивачу - земельна ділянка площею 51,8 кв.м., відповідачу - земельна ділянка площею 51.8 кв.м., 124,3 кв.м. земельної ділянки залишено у спільному користуванні. 24 березня 2008 року позивач придбала з прилюдних торгів належну відповідачу Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру [ADDRESS] . Право власності після рішення суду на земельну ділянку сторонами не оформлялося, земельна ділянка досі оформлена на відповідача як це було під час її придбання. Позивач зазначає, що після переходу права власності на Ѕ частину згаданого житлового будинку, яка становить квартиру [ADDRESS] , їй перейшло також право власності на цілу земельну ділянку, на якій ця частина розміщена. Отже, позивач [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 29.06.2006 та ухвали апеляційного суду Волинської області від 09.02.2007, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 11391815, дата реєстрації права власності: 04.04.2007. Також, позивач [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1051 від 24.03.2008, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 11391815, дата реєстрації права власності: 03.04.2008. Таким чином, позивач [PERSON] є власником цілої квартири [ADDRESS] . Щодо згаданої вище земельної ділянки площею 0,0300 га. з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку існує виданий на ім`я відповідача Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 019341 від 22.03.2002 року. Право власності відповідача на цю земельну ділянку припинилося з 24.03.2008 - часу придбання позивачем [PERSON] Ѕ частки квартири [ADDRESS] на прилюдних торгах. Відповідно до ст.377 ЦК України (в редакції, яка діяла на 24.03.2008), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 24.03.2008), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Позивач, яка набула право власності на цілу квартиру [ADDRESS] , отримала також у власність і цілу земельну ділянку, на якій вона розташована.

Outcome: approved