Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про зобов`язання безоплатно забезпечити його вугіллям на побутові потреби. В обґрунтування позову зазначив, що з 1972 по 2004 рік він працював на підприємствах гірничодобувної промисловості. Останнім місцем роботи його роботи був ВП «Родинська» ДП «Мирноградвугілля», звідки 19.10.2004 він був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію. З 1999 року він проживає у будинку з пічним опаленням за адресою: [ADDRESS] , і відповідно до ст.ст.43, 48 Гірничого Закону України, пункту 12.10. Галузевої угоди між Міністерствами палива і енергетики України та Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби має право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби за нормою 5,9 т на рік? яке надавалося йому ВП «Шахта «Родинська» до 2019року. Так як з 2019 року безоплатне вугілля йому не надається, він неодноразово звертався з зазначеного питання до керівництва шахти «Родинська», однак до цього часу відповіді на своє звернення не отримав, вугіллям в 2019, 2020 та 2021 роках його не забезпечено. 27.10.2021 він звернувся до відповідача з письмовою заявою про забезпечення його пільговим вугіллям на побутові потреби, однак відповідач, не заперечуючи його права на отримання вугілля, у забезпеченні його пільговим вугіллям за друге півріччя 2021 відмовив, посилаючись на процес ліквідації шахти «Родинська», звідки він раніше вийшов на пенсію. Вважаючи відмову відповідача у забезпеченні його безоплатним вугіллям незаконною, так як ліквідація його структурного підрозділу ВП «Шахта «Родинська» до теперішнього часу не відбулася і підстав для звільнення відповідача від обов`язку забезпечення відповідних категорій осіб безоплатним вугіллям не настало, позивач просить суд зобов`язати відповідача надати йому безоплатне вугілля на побутові потреби за 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 17,7 тонн та стягнути з відповідача на його користь понесені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою суду від 30.12.2021 справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено, що судовий розгляд здійснюватиметься без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін не надійшло. Цією ж ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву на позовну заяву. Отримавши копію ухвали суду та копію позовної заяви 17.01.2022, правом відзиву на позов відповідач не скористався, клопотань про продовження строку на подання відзиву не заявив. Враховуючи наведене та право осіб розпоряджатися своїми правами на власний розсуд, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18.06.1976 працював на підприємствах вугільної промисловості на підземних роботах, з 18.02.2002 - на шахті «Родинська» в/о «Красноармійськвугілля», звідки 16.10.2004 був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію, є пенсіонером вугільної галузі (а.с.7-10). Згідно довідки №4934/15від 13.12.2021, наданої Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації, позивач [PERSON] проживає в приватному будинку за адресою: [ADDRESS] і послугами з газопостачання не користується (а.с.13). Згідно листа за підписом в.о. директора з господарських та соціальних питань ДП «Мирноградвугілля» Хованського Є.А. №12-2-49 від 17.09.2021 на адресу [PERSON] щодо забезпечення його паливом на побутові потреби за ІІ півріччя 2021 зазначається, що ВП «Шахта «Родинська», пенсіонером якої є позивач, знаходиться у процесі ліквідації. Згідно п.12.11 Галузевої угоди після ліквідації шахти обов`язок щодо забезпечення вугілля на побутові потреби колишнім працівникам та пенсіонерам лягає на правонаступника ліквідованої шахти. На даний час питання правонаступника ВП «Шахта «Родинська» Міненерго не вирішило, у зв`язку з цим у забезпеченні вугіллям на побутові потреби за ІІ півріччя 2021 року було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду за вирішенням зазначеного спору (а.с.14). Наявність у позивача відповідного стажу, передбаченого абзацом 3 частини 7 ст.43 Гірничого Закону України, та його права на забезпечення паливом на побутові потреби відповідачем не спростовується. Згідно ст.2 Гірничого Закону України, дія цього Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об`єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств, науково-дослідною роботою, ліквідацією аварій у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також підприємства, установи, організації, громадян України, іноземних юридичних та фізичних осіб, осіб без громадянства. Відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 43 цього Закону підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Право на отримання побутового вугілля передбачено п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року. Підпункт 12.10.3 цієї Угоди передбачає, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки. Безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, за умови наявності у них стажу, визначеного ч.7 ст. 43 Гірничого Закону України. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів (пп. 12.10.7, 12.10.8 Угоди). Згідно із частиною п`ятою статті 48 Гірничого Закону у редакції, що діє на час виникнення спірних правовідносин, після ліквідації або консервації гірничого підприємства надається субсидія на придбання твердого палива або на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що Державне підприємство «Мирноградвугілля» є правонаступником Державного підприємства «Красноармійськвугілля», а шахта «Родинська», на якій працював позивач, відокремленим підрозділом Державного підприємства «Мирноградвугілля», яке статусу юридичної особи не має і в стадії припинення не перебуває. Відповідно до ст.ст. 44, 45 Гірничого закону України припинення діяльності гірничих підприємств здійснюється у формі ліквідації, реорганізації або консервації гірничих підприємств. Згідно ч.ч.1,2 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про її припинення. Питання правонаступництва гірничих підприємств, що ліквідуються або консервуються, вирішуються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства. Як встановлено судом та визнається відповідачем, припинення ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля» станом на час звернення позивача до суду та розгляду справи не відбулося. Запису про припинення ВП «Шахта Родинська» ДП «Мирноградвугілля», як юридичної особи, станом на час звернення позивача до суду та судового розгляду справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено. Таким чином, доводи відповідача щодо розповсюдження на позивача положень ст.48 Гірничого Закону України щодо права на цільову субсидію, яка призначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, є неспроможними, так як підприємство, з якого на пенсію пішов позивач, відповідно до встановленого Порядку не ліквідовано, правонаступник не визначений. Отже, обов`язок забезпечення безоплатним вугіллям відповідних категорій осіб відповідно до ст.43 Гірничого Закону України покладається на відповідача. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що безоплатне вугілля на побутові потреби йому не надавалося в 2019, 2020 та 2021 році, з огляду на це просить суд задовольнити його вимоги та зобов`язати відповідача надати йому вугілля за вказаний період у кількості 17,7 тон, виходячи з норми 2,950 т за кожне півріччя. Разом з тим, доказів на підтвердження тому, що він не забезпечувався відповідачем вугіллям за два півріччя 2019, два півріччя 2020 та перше півріччя 2021, суду не надано. Відповідачем вказаної інформації також не підтверджено, а із його відповіді №12-2-49 від 17.09.2021 (а.с.14), наданої суду позивачем, слідує, що спір виник з приводу незабезпечення позивача паливом лише за ІІ півріччя 2021 року. Отже, позов підлягає задоволенню частково, лише в межах забезпечення позивача вугіллям за ІІ півріччя 2021 року. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, які складаються з судового збору в розмірі 908 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають підлягають покладенню на відповідача.

Outcome: partial