Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського райнону Житомирської області 29.10.2012, актовий запис №15, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В обґрунтування вимог вказано, що між сторонами фактично припинено сімейні взаємовідносини тривалий час та спільне господарство не ведеться. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу №287/515/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи та призначено розгляд справи на 09.12.2021. Відповідача додатково повідомлено про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному сайті суду. 22.02.2022 через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивач підтримав та просив їх задовольнити. Від відповідача 22.02.2022 через канцелярію суду також надійшла заява, згідно з якою позов відповідач визнає, просить розглянути справу у її відсутність. Сторони у судове засідання не з`явилися. За наведених обставин та з урахуванням заяв сторін, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням припису ч.1 ст.223 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи,\~з`ясувавши доводи позивача, суд дійшов висновку,\~що\~позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з таких підстав. 29 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського райнону Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №15 (а.с.10). Від подружніх відносин у сторін є неповнолітня дитина\~дочка [PERSON] , [INFO] , яка за згодою сторін по справі проживає з матір`ю (а.с.9). За змістом позовної заяви, подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Позивач\~\~скористався\~своїм правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має намір\~\~зберігати\~\~ шлюб\~\~з відповідачем, при цьому, останній повністю визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги\~\~заяви сторін,\~\~суд\~\~вважає, що вимоги про розірвання\~\~шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов\~\~підлягає\~\~задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи доводи [PERSON] , наведені у позові, враховуючи, що відповідач визнала позов у відповідній заяві, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивача, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється\~у день\~набрання\~чинності\~рішення\~суду про\~розірвання\~шлюбу. У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України,\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві чіткої вимоги позивача з даного приводу не наведено; в заяві про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачки не йдеться. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК\~України та ч.3 ст.7\~Закону\~України\~«Про\~судовий\~збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 454,00 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 454,00 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved