Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

19.08.2021 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В своїй заяві позивач посилається на те, що в листопаді 2019 року до [PERSON] звернулась [PERSON] з проханням позичити їй грошові кошти, які їй були потрібні для придбання домоволодіння та земельних ділянок, на яких домоволодіння розташоване. Позивачка погодилась, сторони обговорили умови та уклали договір позики в простій письмовій формі. 10.11.2019 року, відповідачка приїхала до позивачки, що знаходилась за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] передала їй грошові кошти у сумі 100\~000 (сто тисяч) гривень. Для підтвердження отримання грошових коштів відповідачка власноруч написала та передала [PERSON] розписку про отримання коштів, та підтвердила свої зобов`язання повернути їх до 10.11.2020 року. 14.11.2019 року [PERSON] за позичені грошові кошти придбала у власність: - житловий будинок [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.2019 року за р№1113, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В., відповідно до п.2.1 вищевказаного договору продаж за домовленістю вчиняється за 29\~000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок; - земельну ділянку (кадастровий номер 1223781700 03\~002 0020), згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 року за р№1114, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В., відповідно до п.2.1 вищевказаного договору продаж за домовленістю вчиняється за 23\~000 (двадцять три тисячі) гривень 00 копійок; - земельну ділянку (кадастровий номер 1223781700 03\~002 0019), згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 року за р№1115, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В., відповідно до п.2.1 вищевказаного договору продаж за домовленістю вчиняється за 38 000 (тридцять вісім тисячі) гривень 00 копійок; До сьогоднішнього дня відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов`язання, а тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 100\~000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. 29.09.2021 року ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги. В подальшому позивач надала заяву про розгляд справи без її часті, підтримала свої позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просить задовільнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала. В подальшому відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її часті, визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Судом встановлено наступне: Згідно розписки від 10.11.2019 року, оригінал якої був досліджений судом, [PERSON] надала розписку [PERSON] в тому, що вона отримала він неї в борг гроші в розмірі 100\~000 (сто тисяч) гривень 00 коп. Зобов`язується повернути борг в повному обсязі до 10.11.2020 року.(а.с. 7). Факт складення даної розписки відповідачем не заперечується. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України в своїй постанові від 18.09.2013 в справі №6-63цс13 зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ІІК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, -телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю\~суттю розписка\~про отримання\~в борг\~грошових коштів є документом, який видається божником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже,\~досліджуючи боргові\~розписки чи\~договори позики,\~суди повинні виявляти\~справжню правову\~природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, враховуючи положення зазначених вище статей Цивільного кодексу України та роз`яснення Верховного Суду України, наведені в постанові від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, розписка, яка написана [PERSON] , за своєю правовою природою є договором позики, так як містить всі істотні умови договору позики, щодо яких сторонами була досягнена згода, а саме розмір грошової суми, яка передається, строк повернення позики, сторони зобов`язання та особистий підпис позичальника. Пунктом першим частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами етапі 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частина друга статті 545 ЦК України визначає, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідач [PERSON] своє зобов`язання щодо повернення [PERSON] боргу не виконала, грошові кошти отримані в борг не повернула, а тому зобов`язання не є припиненим та підлягає виконанню шляхом стягнення суми позики у розмірі 100\~000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Жодних вимог про оскарження дійсності договору позики, відповідачем не заявлено. Відповідач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином,\~суд\~приходить\~до висновку\~про\~обґрунтованість\~позовних вимог\~позивача\~про\~стягнення з\~відповідача суму боргу за розпискою від 10.11.2019 в розмірі 100\~000 (сто тисяч) гривень 00 коп. та необхідність їх задоволення. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений останнім судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved