Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.09.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . 22.03.2019 року Луцьким міськрайонним судом було видано наказ про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до розрахунку, здійсненого державним виконавцем, станом на 30.12.2021 року заборгованість у зв`язку із невиконанням вказаного вище судового наказу складає 52767 грн. 84 коп. Зазначена заборгованість не погашена, а тому існує необхідність для нарахування за період з 01.01.2020 року по 12.01.2022 року пені у розмірі 204825 грн. 21 коп. З урахуванням вимог, визначених ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний вище період у розмірі 52767 грн. 84 коп. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала на адресу суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Поряд з цим позивачка позовні вимоги підтримала та не заперечила щодо ухвалення судового рішення у цій справі. Відповідач в судове засіданні не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання щлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про зміну імені від 17.11.2020 року № [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Луцьким міськрайонним судом 22.03.2019 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що [PERSON] не сплачує аліменти на утриманні неповнолітньої доньки, у зв?язку з чим станом на 30.12.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 52767 грн. 84 коп. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року (справа №333/6020/16-ц). Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Наданий позивачкою розрахунок відповідачем не спростований і приймається судом при визначенні розміру заборгованості. Поряд з цим, оскільки сума пені перевищує суму заборгованості, стягненню підлягає 100% відсотків заборгованості, що відповідає приписам статті 196 СК України. Таким чином, суд визнає належними і допустимими надані позивачкою докази, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). Поряд з цим відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачкою та позовні вимоги взагалі. У даному випадку, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження власного матеріального стану чи стану здоров`я, а тому відповідно до частини другої статті 196 СК України відсутні підстави не стягувати пеню. Судом встановлено, що заборгованість відповідача щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини виникла виключно з вини самого відповідача, який достовірно знає про те, що з нього стягуються аліменти на підставі судового наказу, однак він їх свідомо не сплачує. Відповідач у справі є працездатним та здоровою особою, а отже має можливість сплачувати аліменти. У зв`язку з протиправними діями відповідача, що полягають у свідомому ухиленні від сплати аліментів на неповнолітню дитину, суд вважає за необхідне нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, починаючи з 01.02.2020 року по 12.01.2022 року включно. Розмір розрахунку заборгованості по пені станом на 12.01.2022 року складає 204825 грн. 21 коп., проте заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.12.2021 року включно становить 52767 грн. 84 коп. Оскільки, в силу вимог ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути стягнутий в розмірі більше ніж 100% розміру основної заборгованості, тому заявлені позовні вимоги, з урахуванням вищевикладеного, підлягають до задоволення в сумі 52767 грн. 84 коп. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved