Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

10 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був його батько [PERSON] . Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору, [PERSON] , 1942 р.н; його теща - [PERSON] , 1914 р.н.; його дружина - [PERSON] , 1945 р.н.; його син [PERSON] , 1965 р.н.; його дочка - [PERSON] , 1970 р.н. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарем проживали вказані особи то кожному із них належить по 1/5 (одній п`ятій) частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із 1/5 (однієї п`ятої) частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, шо знаходяться за вказаною адресою. Спадщину за законом після її смерті фактично прийняв позивач - [PERSON] , оскільки постійно проживав із померлою на час відкриття спадщини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, яка складається із 1/5 (однієї п`ятої) частки вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того, померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 25 квітня 2006 року належали земельні ділянки площею, 0,6384 га; 0.5855 га; та 0,2458 га. для ведення товарного сількогосподарського виробництва, які знаходяться на території Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Спадщину за законом після його смерті прийняв позивач постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини. Окрім нього спадкоємцями після смерті батька є: [PERSON] та [PERSON] , які на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на дане спадкове майно вцілому за позивачем. З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки. У відповідності до п. 4.18 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на вказане майно. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не взмозі, в зв`язку з із тим, що правовстановлювальні документи відсутні. З таких підстав постановою приватного нотаріуса, йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання від позивача надійшли письмова заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] поступили заяви про слухання справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідачів, письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно до повторної копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з довідки Печеніжинської селищної ради Сопівського старостинського округу від 26.07.2021 року № 826, померлій [PERSON] належить частина вказаного житлового будинку. Тип двору- колгоспний, в якому станом на час її смерті, а саме [INFO] були зареєстровані: 1. [PERSON] , 1943 р.н; 2. [PERSON] , 1945 р.н; 3. [PERSON] 1965 р.н. (а.с. 15). [INFO] помер [PERSON] , згідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Заповіт від імені померлогоне посвідчувався виконкомом Печеніжинської селищної ради на підставі довідки зазначеної селищної ради від 26.07.2021 року № 826 (а.с.15). Той факт, що позивач [PERSON] являється сином померлого [PERSON] підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.02.2022 року (а.с. 11). Згідно зазначеної довідки на момент смерті [PERSON] який помер [INFO] в зазначеному господарстві разом з ним були зареєстровані і проживали: 1. [PERSON] , 1945 р.н. та [PERSON] (а.с. 15). Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , однак за час свого життя [PERSON] не зареєстрував за собою право власності згідно чинного законодавства що підтверджується випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МЕТІ від 03.08.2021 р. за № 69317 (а.с.16) довідкою Печеніжинської селищної ради Сопівського старостинського округу від 26.07.2021 року № 826 (а.с. 15). Крім того судом встановлено, що померлому згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку належали приватизовані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пл. 0,6384 га; 0.5855 га; та 0,2458 га; які знаходяться на території Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 20-28). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. від 17.01.2022 року постановлено, відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 29). За таких обставин суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16, 328, 346, 347, 392, 1217, 1220, 1234, 1268, 1270 ЦК України та,

Outcome: approved