Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в період з серпня 1974 року по серпень 1995 року працював на підприємствах, правонаступниками яких є Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" та Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг на різних посадах у тому числі на посадах гірничого майстра, бурильника, прохідника та заступника начальника дільниці. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у Позивача захворювання у вигляді катаракти І ст. обох очей, центрального ускладнення катаракти лівого ока, яке за результатами розслідування було визнано хронічним професійним захворюванням. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25 серпня 1995 року причиною виникнення професійного захворювання у позивача було визнано його роботу впродовж 18 років в умовах наднормативної концентрації рудничної пилі та тринітротолуолу, зокрема 9 років в РУ імені Дзержинського, правонаступником якого є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" та 9 років в РУ ім. Кірова шахта "Північна" , правонаступником якого ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Згідно з результатами розслідування хронічне професійне захворювання у позивача виникло внаслідок: 1.Тривалої роботи у шкідливих умовах з безпосереднім контактом з тринітротолуолом впродовж робочої зміни; 2.Відсутності засобів індивідуального захисту під пилі тринітротолуолу; 3.Відсутності засобів індивідуального захисту від безпосереднього контакту відкритих частин тіла з тринітротолуолом. За результатами первинного огляду МСЕК Позивачу було встановлено 15 відсотків стійкої втрати працездатності. Водночас 08 вересня 2011 року у позивача було виявлено інше хронічне захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст. Відповідно до п.п. 12, 16 Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання форми П-4 від 28 вересня 2011 року № 36 причиною у виникненні у позивача професійного захворювання було визнано його роботу на протязі 31 року 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, рівень яких перевищував гранично допустиму концентрацію. Зокрема, професійне захворювання виникло під час роботи Позивача на підприємствах: -РУ ім. Дзержинського об`єднання "Кривбасруда": ш. "Саксагань" з 13.03.1978 року по 01.04.1978 рік - підземний машиніст скреперної лебідки, ш. "Комунар" та ш. "Саксагань" з 01.04.1978 року по 10.04.1979 рік, 09.02.1981 року по 02.01.1983 рік та з 14.04.1986 року по 17.10.1986 рік - підземний гірничий майстер; з 10 04.1979 року по 22,02.1980 рік та з 02.01.1983 року по 16.02.1984 рік - підземний начальник (заступник) дільниці; ш."Комунар" з 16.02.1984 року по 14.04.1986 рік - підземний бурильник шпурів - правонаступником яких є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат"; -РУ ім. Кірова ВО "Кривбасруда" ш. "Північна": з 27.10.1986 року по 01.11. 1987 рік - підземний бурильник шпурів; з 01.11.1987 року по 22.01.1991 рік - підземний прохідник; з 22.01.1991 року по 28.06.1993 рік та з 01.11. 1995 року по 01.02.1996 рік - підземний начальник дільниці; з 28.06.1993 року по 01.11.1995 рік та з 01.02.1996 року по 31.05.1996 рік - заступник головного інженера, правонаступником яких є ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"; -РУ ім. Кірова концерн "Укррудпром" Мінпромполітики України: шахта №1 ім. Артема з 14.04.1997 року по 27.11.2000 року - начальник шахти; ВКБ з 27.11.2000 року по 30.04.2001 рік - головний інженер, правонаступником, яких є ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"; -ВАТ "КГМК "Криворіжсталь", ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Шахтоуправління з підземного видобутку руди шахта "Прохідницька" з 22.08.2001 року по 30.07.2010 рік - начальник шахти «підземний», правонаступником яких є ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". -АТ "Суха Балка" шахта "Ювілейна" з 04.06.1996 року по 01.10.1996 рік - підземний гірничий майстер; з 01.10.1996 року по 11.04.1997 рік - підземний начальник дільниці. За результатами огляду МСЕК від 28 листопада 2011 року ступень стійкої втрати позивачем професійної працездатності було визначено всього у розмірі 35 (тридцять п`ять) відсотків безстроково, у тому числі 15 відсотків повторно за захворюванням на катаракту І ст. обох очей, центрального ускладнення катаракти лівого ока та 20 відсотків за ХОЗЛ. Згідно висновків МСЕК від 28.11.2017 року позивачу було встановлено 15 відсотків стійкої втрати працездатності безстроково. Відповідно до висновків МСЕК позивачу призначено медикаментозне лікування, користування виробами медичного призначення, обмеження праці по лінії ЛКУ. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань йому завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: У зв`язку з професійним захворюванням він у значній мірі втратив здоров`я. Внаслідок впливу шкідливих факторів на робочих місцях позивача, що призвело до професійного захворювання, позивач неодноразово проходив курси амбулаторного лікування. Незважаючи на тривале лікування стан його здоров`я не покращується він постійно відчуває задишку, біль у грудях, коливання артеріального тиску, періодичний головний біль, загальну слабкість, втому. При цьому негативні наслідки втрати здоров`я є незворотними, оскільки втрата працездатності встановлена безстроково, отже надія на відновлення попереднього стану здоров`я є неможливими. Згідно медичних висновків за наслідками професійних захворювань позивач обмежений в умовах праці. Негативні наслідки професійних захворювань обмежують позивача також і у побуті, зокрема він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, які, враховуючи його стан здоров`я; мають робити за нього члени його сім`ї, адже навіть невеликі фізичні навантаження призводять до значного фізичного болю в області очей підвищення внутрішньочерепного тиску. Внаслідок таких обмежень позивач відчуває себе тягарем для своїх близьких, що завдає йому додаткових моральних страждань. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною, побоювання повної втрати зору постійно переслідують позивача, внаслідок чого він постійно перебуває у напруженому психічному стані. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути на його користь в рамках відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням з ПАТ "АрселелорМіттал Кривий Ріг" - 135 000,00 грн., ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат"- 71 000,00 грн., АТ "Суха Балка" - 4 000,00 грн.. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві, поданому представником відповідача ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», зазначено, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а також враховуючи те, що ПАТ «АМКР» не є правонаступником ДП РУ ім. Кірова, зокрема, на якому позивач отримав професійне захворювання. Представник відповідача ПАТ «СУХА БАЛКА» у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ «СУХА БАЛКА» трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також ПрАТ -СУХА БАЛКА» надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Тому, ймовірною причиною професійного захворювання [PERSON] - є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити . Обґрунтовуючи це тим, що АТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахти «Саксагань» та шахти «Комунар» рудоуправління імені Дзержинського ВО «Кривбасруда» на яких працював позивач, а тому правові підстави для стягнення з товариства моральної шкоди за цей період роботи позивача у шкідливих умовах праці відсутні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] в період з серпня 1974 року по серпень 1995 року працював на підприємствах, правонаступниками яких є Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" та Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг на різних посадах у тому числі на посадах гірничого майстра, бурильника, прохідника та заступника начальника дільниці (а.с. 9-12). Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25 серпня 1995 року причиною виникнення професійного захворювання у позивача було визнано його роботу впродовж 18 років в умовах наднормативної концентрації рудничної пилі та тринітротолуолу, зокрема 9 років в РУ імені Дзержинського, правонаступником якого є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" та 9 років в РУ ім. Кірова шахта "Північна" , правонаступником якого ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Хронічне професійне захворювання у позивача виникло внаслідок: 1.Тривалої роботи у шкідливих умовах з безпосереднім контактом з тринітротолуолом впродовж робочої зміни; 2.Відсутності засобів індивідуального захисту під пилі тринітротолуолу; 3.Відсутності засобів індивідуального захисту від безпосереднього контакту відкритих частин тіла з тринітротолуолом. Крім того, відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання форми П-4 від 28 вересня 2011 року № 36, 08 вересня 2011 року у позивача було виявлено інше хронічне захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст. Згідно п.п. 12, 16 вищевказаного Акту причиною у виникненні у позивача професійного захворювання було визнано його роботу на протязі 31 року 1 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, рівень яких перевищував гранично допустиму концентрацію. Зокрема, професійне захворювання виникло під час роботи Позивача на підприємствах: -РУ ім. Дзержинського об`єднання "Кривбасруда": ш. "Саксагань" з 13.03.1978 року по 01.04.1978 рік - підземний машиніст скреперної лебідки, ш. "Комунар" та ш. "Саксагань" з 01.04.1978 року по 10.04.1979 рік, 09.02.1981 року по 02.01.1983 рік та з 14.04.1986 року по 17.10.1986 рік - підземний гірничий майстер; з 10 04.1979 року по 22,02.1980 рік та з 02.01.1983 року по 16.02.1984 рік - підземний начальник (заступник) дільниці; ш."Комунар" з 16.02.1984 року по 14.04.1986 рік - підземний бурильник шпурів; -РУ ім. Кірова ВО "Кривбасруда" ш. "Північна": з 27.10.1986 року по 01.11. 1987 рік - підземний бурильник шпурів; з 01.11.1987 року по 22.01.1991 рік - підземний прохідник; з 22.01.1991 року по 28.06.1993 рік та з 01.11. 1995 року по 01.02.1996 рік - підземний начальник дільниці; з 28.06.1993 року по 01.11.1995 рік та з 01.02.1996 року по 31.05.1996 рік - заступник головного інженера; -АТ "Суха Балка" шахта "Ювілейна" з 04.06.1996 року по 01.10.1996 рік - підземний гірничий майстер; з 01.10.1996 року по 11.04.1997 рік - підземний начальник дільниці. -РУ ім. Кірова концерн "Укррудпром" Мінпромполітики України: шахта №1 ім. Артема з 14.04.1997 року по 27.11.2000 року - начальник шахти; ВКБ з 27.11.2000 року по 30.04.2001 рік - головний інженер; -ВАТ "КГМК "Криворіжсталь", ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Шахтоуправління з підземного видобутку руди шахта "Прохідницька" з 22.08.2001 року по 30.07.2010 рік - начальник шахти (підземний). Протягом зазначеного стажу 53%-96% робітничої зайнятості підпадав під шкідливу дію пилу, перебільшую чого ГДК через недосконалість робочих місць. Згідно з довідкою МСЕК від 28 листопада 2011 року ступень стійкої втрати позивачем професійної працездатності було визначено у розмірі 35% безстроково, з яких 20 % первинно за за ХОЗЛ та 15% повторно за захворюванням на катаракту І ст. обох очей. Додатково потребує медикаментозне лікування, користування виробами медичного призначення, обмеження праці по лінії ЛКУ. Вирішуючи питання про правонаступництво, суд враховує наступне: Згідно з наказом № 1301 від 28.10.1997 рокуш. ім. Кірова РУ ім. Кірова, як структурний підрозділ ліквідована з 01.01.1998 року, майно ш. ім. Кірова передається до володіння двом рівноцінним видобувним шахтам: ш. «Північна» та ш. №1 ім. «Артема» РУ ім. Кірова. Відповідно до п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19.04.2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу станом на 01.04.2001 року. П.п 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01.05.2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 165 від 19.04.2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»», шахта Північна, до складу якої перейшло майно ш. ім. Кірова, відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Аналогічна правова позиція щодо правонаступництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», знайшла своє підтвердження у судових рішеннях ухвалених за наслідками розгляду справ:№210/5168/19, №210/2216/20. Суд також не бере до уваги посилання на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником тієї частини ВО «Кривбасруда» до якої входила шахта «Саксагань» та шахта «Комунар» з огляду на наступне. З 1975 року до складу виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» входило 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, у тому числі шахта «Саксагань» та шахта «Комунар». Станом на 01 січня 1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 рудоуправлінь, на правах структурних одиниць, у тому числі шахта «Саксагань» та шахта «Комунар». 01 жовтня 1989 року - рудоуправління імені Кірова та ХХ партз`їзду виділилися зі складу об`єднання в самостійні підприємства з наданням їм юридичного статусу. Інші рудоуправління, згідно з наказом Мінметалургії СРСР від 07 вересня 1989 року за №170 та наказом по об`єднанню від 20 вересня 1989 року за №349 були ліквідовані, а на їх базі створено на правах структурних одиниць 10 шахт: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», ім. Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Октябрська», «Родіна», «Саксагань», «Гігант», ім. Валявка. 01 серпня 1995 року наказом Мінпромполітики України від 27 липня 1995 року за №148 зі складу об`єднання ВО «Кривбасруда» виділена шахта «Саксагань» у самостійне державне підприємство. Згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року №263 виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктом 2 цього наказу правонаступником перейменованого виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 12 липня 1999 року №248 та пункту 1 наказу державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року №347 державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром». У наказі ДАК «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року №347 вказано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов`язків реорганізованого державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року №290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків дочірнього підприємства. Відповідно до пункту 1.1 статуту ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30 березня 2011 року №1/2011 та зареєстрованого 04 квітня 2011 року, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» змінив найменування на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верхового Суду від 15 червня 2020 року у справі №212/3137/17-ц та 14 липня 2020 року у справі №212/6988/17-ц. Відтак суд вважає, що правонаступником усіх прав та обов`язків Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у структурній одиниці якого на шахті «Саксагань» та шахті «Комунар» працював позивач є ПАТ «Кривбасзалізрудком». Крім того, відповідно до п. 32 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, при ліквідації або реорганізації підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат проводиться правонаступником. Згідно ст. 466 ЦК УРСР в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів, належних з неї в зв`язку з заподіянням каліцтва покладається на правонаступників. Зважаючи на вищевказане, суд доходить до висновку, що позовна заява подана до належних відповідачів. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабістю, втомою, болями. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідачів щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначених у позові сум спричинених збитків. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідача ПАТ "АрселелорМіттал Кривий Ріг" - 60 000 грн., відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" - 25 000,00 грн., відповідача АТ "Суха Балка" - 4 000,00 грн. що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вказаних обставин суд доходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial