Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. З позовної заяви вбачається, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2005 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . 18.07.2015 сторони зареєстрували шлюб. Після погіршення сімейних відносин, з червня 2020 року, сторони проживають окремо. З червня 2020 по 10.11.2021 відповідач нерегулярно надавав допомогу на утримання дочки. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.08.2021 шлюб між сторонами розірвано. Позивач з дочкою проживає в орендованій квартирі в смт. Святопетрівське Бучанського району Київської області, за що сплачує орендну плату у розмірі 10000 грн. щомісячно. Позивач офіційно не працевлаштована та має періодичний дохід. Відповідач є здоровою людиною працездатного віку, інших дітей і утриманців не має. 10.12.2002 він придбав автомобіль FIAT DUCATO, 1996 року випуску. З 24.01.2011 до 12.11.2015 [PERSON] займався підприємницькою діяльністю. 22.08.2013 за їх спільні кошти був придбаний будинок загальною площею 74,8 кв. м. (житлова площа 45,1 кв. м.) з двома гаражами, сараєм та літньою кухнею за адресою: [ADDRESS] . Однак будинок зареєстрований на матір відповідача. Відповідач закінчив транспортний університет, за спеціальністю він інженер. [PERSON] неофіційно проводить ремонти автомобілів в домашньому гаражі, крім того продовжує займатися вантажоперевезеннями, у тому числі міжміськими, що можуть підтвердити свідки. Весною 2021 відповідач неофіційно придбав автомобіль Тойота Кемрі. На думку позивача сукупний середньомісячний розмір доходу відповідача становить більше 25000,00 грн. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 4000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також витрати позивача на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М. Ухвалою від 30.11.2021 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позов визнає частково, та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою позицію відповідач мотивує тим, що він не має постійної роботи, перебивається тимчасовими підробітками, за місяць заробляє близько 5-6 тис. грн. Крім того зазначає, що він приділяє увагу своїй малолітній дочці [PERSON] та після розлучення сплачує необхідні кошти на утримання дитини. У період від початку минулого року крім готівки в руки позивачу відповідач сплатив на картку позивачу 18649,00 грн. [PERSON] має на утриманні цивільну дружину [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Його цивільна дружина офіційно працевлаштована, однак від початку війни вона перебуває у відпустці за свій рахунок. Крім того відповідач має матір [PERSON] , пенсіонерку, яка проживає одиноко та має ряд тяжких хвороб. Відповідач зазначив, що також має ряд хронічних хвороб, які потребують періодичного лікування. Крім того відповідач вказав на те, що має у власності автомобіль FIAT DUCATO, 1996 року випуску, який він придбав 10.02.2021. Його ціна згідно з договором купівлі-продажу становить 8000,00 грн. Даний автомобіль зношений і некомерційного стану, приносив рідкі заробітки. Зараз автомобіль на капітальному ремонті кузова. [PERSON] також вказав, що дійсно має біля будинку два гаражі. Однак у даних гаражах не має обладнання для надання послуг СТО. Він може виконувати лише легкі ремонтні роботи, за які отримує незначні кошти. Твердження позивача щодо неофіційного придбання відповідачем у 2021 році автомобіля Тойота Кемрі останній жодним чином не спростував та не підтвердив. Разом з тим, [PERSON] зазначив, що він проживає у батьківському будинку, де зареєстрований разом з колишньою дружиною та двома дітьми. Водночас, на його думку, матеріальний стан його колишньої дружини є вищим за його стан, оскільки позивач орендує житло в передмісті Києва за 10000,00 грн. щомісячно. Відповідач зазначає, що позивач не надала жодних доказів на обґрунтування необхідності та підтвердження понесених нею витрат на оренду житла саме в зазначеній місцевості та в зазначеному розмірі (довідка з місця роботи, лікування тощо). Крім того, відповідач зазначив, що ним надана згода на вивезення дочки Єлизавети на відпочинок за кордон до Королівства Іспанія в період з 11.12.2021 до 11.03.2022. Указане зумовлено тим, що позивач зі спільною дочкою сторін та позашлюбним сином на новорічні свята поїхала до Королівства Іспанія та до середини березня вони ще не повернулися з відпочинку, хоча таку подорож не можна вважати бюджетним туром. Водночас, відповідач категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог у частині стягнення з нього витрат позивача на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., оскільки вважає вказану суму неспівмірною та надуманою. До відзиву на позов також додано докази його направлення позивачу. Ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідач отримав 03.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940203021751. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Представник позивача адвокат Чмель О.Л. звернулася до суду з заявою, відповідно до змісту якої зазначає, що сторона позивача з відзивом на позов ознайомлена, відповідь на відзив подавати не буде та просить розглядати справу без їх участі, за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, свою позицію щодо позову висловив у відзиві на позов. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 13.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 7). Між [PERSON] та [PERSON] 18.07.2015 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 6 зв.). Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.08.2021, яке набрало законної сили 25.09.2021, шлюб між сторонами розірвано (судова справа № 699/433/21) (а.с. 8-9). Згідно з довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 09.11.2021 № 04-49/6431 позивач разом з дочкою [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). [PERSON] навчається у 4-Г класі Святопетрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 08.11.2021 № 271 (а.с. 19). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів Головного сервісного центру МВС [PERSON] з 10.12.2002 є власником автомобіля FIAT DUCATO, 1996 року випуску (а.с. 10). Разом з тим, відповідно до наданої [PERSON] довідки ТСЦ МВС № 7144 від 11.02.2022 № 31/23/44-44 право власності відповідача на транспортний засіб FIAT DUCATO, д.н.з. [NUMBER] , зареєстровано 25.01.2020. Вартість автомобіля вказана в договорі купівлі-продажу - 8000,00 грн. (а.с. 83). З 24.01.2011 до 12.11.2015 [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДРЮО (а.с. 11). Позивач надала роздруківки платіжних доручень, відповідно до який [PERSON] періодично перераховував на її рахунок кошти, зокрема: 01.02.2021 - 2820,00 грн., 10.02.2021 - 2810,00 грн., 17.04.2021 - 1000,00 грн., 19.08.2021 - 1140,00 грн., 18.09.2021 - 1879,00 грн., 05.10.2021 - 2000,00 та 30.08.2021 (сума не вказана) (а.с. 14-17). З довідки Корсунь-Шевченківської міської ради від 16.02.2022 № 1/354 вбачається, що [PERSON] проживає з цивільною дружиною [PERSON] та її малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] у будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Указаний будинок належить матері відповідача - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.07.2002 (а.с. 65), що підтверджується договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 22.08.2013 (а.с. 87, 88); витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2013 №№ 8346573, 8368403 (а.с. 89, 90); інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.10.2021 № 279670116 (а.с. 12-13). Відповідно до змісту домової книги на вказаний будинок у ньому з 08.10.2013 зареєстрований [PERSON] , та з 26.08.2015 зареєстровані [PERSON] , [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) (а.с. 91-93). Мати відповідача [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою (пенсійне посвідчення серія [NUMBER] від 25.05.2010 (а.с. 66). Її дохід з серпня 2021 року до лютого 2022 року становить 11284,00 грн. (довідка про доходи № 4176131622416108 від 18.02.2022 (а.с. 67). Мати відповідача має ряд тяжких хвороб, що підтверджується довідкою КНП «Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Корсунь-Шевченківської міської ради від 22.02.2022 № 101, КНП «Корсунь-Шевченківська БЛ» від 07.12.2021; випискою від 26.10.2021; виписками з медичної картки (а.с. 68-70). Згідно з висновком КНП «Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Корсунь-Шевченківської міської ради від 17.02.2022 [PERSON] має низку встановлених діагнозів та потребує амбулаторного лікування у сімейного лікаря, невропатолога, уролога, а також потребує санаторно-курортного лікування. Указане підтверджується протоколами магнітно-резонансної томографії від 27.10.2020 та виписками з медичної карти (а.с. 71-76). Відповідно до довідки Корсунь-Шевченківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 10.02.2022 № 26.01-14/65 станом на дату видачі довідки [PERSON] на обліку в установі не перебуває та послугами не користується (а.с. 77). Водночас із 05.10.2018 до 17.10.2018 відповідач був зареєстрований в Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітній, що підтверджується довідкою від 10.02.2022 № 26.01-14/66 (а.с. 78). [PERSON] в управлінні соціального захисту населення Черкаської райдержадміністрації на обліку не перебуває та відповідно до чинного законодавства соціальних допомог не отримує, що підтверджується довідкою від 08.02.2022 № 73/06-4 (а.с. 79). З довідки форми ОК-5 від 03.02.2022 вбачається, що з вересня 2019 року відомості про доходи [PERSON] у Пенсійному фонді України відсутні (а.с. 80-82). Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.02.2022 за період з 3 кварталу 2021 року до 4 квартал 2021 року інформація про доходи [PERSON] відсутня, що підтверджується довідкою від 17.02.2022 № 2314-22-00160 (а.с. 82). [PERSON] 09.11.2021 надав згоду на тимчасовий виїзд його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за кордон до Королівства Іспанія з метою відпочинку в період з 11.12.2021 до 11.03.2022 у супроводі матері [PERSON] . Указану згоду засвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Грищенко С.Г., зареєстровано в реєстрі за № 2228 (а.с. 94). Відповідач надавав кошти на утримання дочки, на підтвердження чого надав виписку по банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» від 03.02.2022 щодо витрат за його карткою за період з 14.08.2020 до 03.02.2022. Згідно з вказаною випискою за період 01.12.2020 до 17.01.2022 [PERSON] перерахував на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 23251,00 грн., тобто за 14 місяців середній розмір сплачених відповідачем аліментів становить близько 1668,00 грн. Водночас судом встановлено, що відповідно до вищевказаного розрахунку витрати [PERSON] за період з 14.08.2020 до 03.02.2022 (тобто за неповних 19 місяців) становлять 246431,59 грн. Таким чином середньомісячні витрати відповідача лише по наданому картковому рахунку становлять близько 12970,00 грн. При цьому у відзиві на позов [PERSON] зазначав, що його фактичні заробітки до початку війни «складали 5-6 тис. грн. за місяць залежно від пори року. Літом зазвичай більше на 1-2 тис. грн., зимою може бути половина від вказаної суми.» Відповідач надав суду довідки про відсутність будь-яких доходів, однак щомісяця лише за одним картковим рахунком його витрати на місяць у середньому складають близько 12970,00 грн. При цьому суд враховує інформацію, наведену [PERSON] у відзиві на позов, що він сплачував на руки позивачу кошти на утримання доньки готівкою, з чого слід зробити висновок, що витрати відповідача перевищують суму у розмірі 12970,00 грн на місяць. Відповідно до приписів ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на день розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618,00 грн. Як встановлено судом, неповнолітня дочка сторін проживає разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. Відповідач також надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач є працездатною особою, хоча і має низку хвороб. Він також має хвору матір пенсіонерку, однак не надав до суду доказів того, що мати перебуває на його утриманні, чи він надає їй якусь допомогу. Матеріали справи, у тому числі відзив на позов, не вказують на наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою малолітню дитину. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме вказує на спроможність сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що постійного місця роботи не має та перебивається тимчасовими підробітками. Із 05.10.2018 до 17.10.2018 він був зареєстрований в Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітній, однак протягом останніх років [PERSON] щодо пошуку офіційної роботи до центру зайнятості не звертався. Надані відповідачем довідки про відсутність доходів жодним чином не характеризують його реальні доходи, оскільки за наданими відомостями виписки лише за одним картковим рахунком ці витрати становлять близько 12970,00 грн. на місяць, а кількість наявних рахунків відповідача суду не відома. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено аргументів та не надано доказів щодо необхідності стягнення аліментів на дитину саме у розмірі 4000,00 грн. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження власних доходів та витрат на утримання дитини, хоча обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків. Ураховуючи вищезазначений мінімальний рекомендований розмір аліментів, а також відсутність інформації щодо наявності у відповідача інших утриманців та неможливість з будь-яких причин сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісяця. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду 10.11.2021, отже аліменти підлягають стягненню з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору за подання позову про стягнення аліментів складає 908,00 грн. Позивач звільнена від сплати судового збору у такій категорії справ, проте у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий бір у розмірі, який є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлено вимоги на суму 4000,00 грн., з яких судом задоволено вимоги на суму 2500,00 грн., що складає 62,5% від загальної суми позовних вимог. Отже, з відповідача на користь бюджету підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 567,50 грн., в іншій частині витрати покладаються на рахунок держави. Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу були подані позивачем разом з позовною заявою, тобто в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України. З договору № 15 про надання правової (правничої) допомоги від 03.11.2021 вбачається, що адвокат Чмель О.Л. надає позивачу [PERSON] правничу допомогу, яка полягає у представництві її прав і законних інтересів з усіма правами представника, захисника у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Розмір гонорару адвоката договором не визначений. Позивач у позові зазначала, що попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи складаються із витрат на правничу допомогу у справі в розмірі 8000,00 грн. Відповідач у відзиві на позов не згідний із вказаною сумою, що понесла позивач за отримання правової допомоги, оскільки позов про стягнення аліментів є простою справою та не потребує складних підготовчих процедур, збору доказів чи необхідності глибокого знання законодавства. Власного розрахунку відповідач не надав, оскільки взагалі заперечує проти стягнення з нього вказаних витрат, оскільки вважає, що позивач у цій справі могла скористатися безоплатною правовою допомогою. Вирішуючи це питання суд зазначає наступне. Відповідно до попереднього розрахунку адвоката Чмель О.Л. витрати на професійну правничу допомогу складаються з наступного: 1.Консультації з питань стягнення аліментів на дитину, укладання Договору № 15 від 03.11.2021 про надання правової допомоги - 03.11.2021 - 30 хвилин - 300 грн. 2.Складання позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, копіювання документів та їх засвідчення - 10.11.2021 - 3 години - 2500,00 грн. 3. Оформлення опису для відправлення позову до суду та відправлення пакету документів через пошту - 10.11.2021 - 40 хвилин - 700,00 грн. 4. Складання відповіді на відзив - 30 хвилин - 300,00 грн. 5. Підготовка до слухання справи - 1 година - 1000,00 грн. 6. Представництво інтересів в Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області при розгляді справи - 1 судове засідання - 3000,00 грн. 7. Отримання рішення суду - 200,00 грн. На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. позивач надала квитанцію від 10.11.2021 № 33. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (заява № 19336/04, § 268)). З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. За домовленістю відповідача з адвокатом встановлено вартість послуг з надання правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн. Проте суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги. Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У п. 9 ч.1 ст.1 закону №5076-VI установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI). Відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. З огляду на викладене такі перелічені позивачем послуги як укладання Договору № 15 від 03.11.2021 про надання правової допомоги; копіювання документів та їх засвідчення; оформлення опису для відправлення позову до суду та відправлення пакету документів через пошту; підготовка до слухання справи; отримання рішення суду - не можуть бути віднесені до послуг з надання правової допомоги. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, наприклад, у постанові від 11.02.2021 по справі № 920/39/20, в ухвалі від 04.11.2019 по справі №9901/264/19. Крім того, представник позивача у попередньому розрахунку суми судових витрат вказує на те, що нею буде виконано складення відповіді на відзив вартістю 300,00 грн. При цьому відповідь на відзив представник відповідача не готувала, лише надала суду заяву, за змістом якої повідомила суд, що сторона позивача не буде подавати відповідь на відзив. А тому витрати на здійснення вказаних послуг не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, неможливо здійснити виокремлення вартості саме цих послуг з вказаної загальної вартості послуг з надання правничої допомоги. Крім того, судом встановлено, що представник позивача - адвокат Чмель О.Л. - 31.01.2022 з 09.46 год. по 09.54 год. брала участь у судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції з приміщення Києво-Святошинського районного суду Київської області та здійснювала представництво інтересів відповідача. Така послуга була оцінена відповідачем та його адвокатом у розмірі 3000,00 грн. Разом з тим, суд звертає увагу, що судове засідання у справі було лише одне та тривало 8 хвилин. Сама по собі участь у засіданні не передбачала опрацювання нових документів та доказів, формування правової позиції у справі, надання нових доказів тощо. Відповідно до практики Верховного Суду суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено наступне: «Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлена вартість витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є неспівмірною як зі складністю справи та наданих послуг, так і з часом, затраченим адвокатом на їх виконання, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правову/правничу допомогу, що становить 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial