Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

У жовтні 2021 року орган опіки та піклування Губиниської селищної ради Новомосковського району звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. 31 березня 2021 року дітей влаштовано до КЗО «Перещепинський НВК «Родина», а з 01 вересня 2021 року діти влаштовані до КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР. За час перебування дітей в закладах мати їх не відвідувала, не виявляла бажання забрати їх із закладів. Фактично відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Тому, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини її заробітку. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що діти відповідача з вересня 2021 року по лютий 2022 року перебували у КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР. За цей час відповідач дітьми не цікавилась, не відвідувала їх. У зв`язку з запровадженням карантину дітей з навчального закладу передали відповідачу у лютому 2022 року. Після цього відповідач не вживала заходів щодо працевлаштування, забезпечення дітей та їх утримання. Діти харчуються за рахунок наданих територіальною громадою гарячих обідів. Перед поміщенням дітей до інтернату, вони вели бродячий спосіб життя та жебракували. Відповідач у судовому засіданні просила у позові відмовити. Зазначила, що вважає, що дітям буде краще з матір`ю. Також підтвердила, що її малолітні доньки до поміщення в інтернат дійсно жебракували. Вказала, що має намір працевлаштуватися та належним чином виконувати батьківські обов`язки. На питання суду про те, що заважало раніше належним чином виконувати батьківські обов`язки та які дії вона вчиняє для того, щоб утримувати дітей, створювати їм умови для проживання, навчання та розвитку, відповідач не відповіла. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір`ю двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,9). Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.8,100). Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне. 11 березня 2021 року Черкаська селищна рада Новомосковського району звернулася з повідомленням до Губиниського селищного голови з повідомленням про те, що на території смт.Гвардійське пребуває [PERSON] та її неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться у занедбаному стані, не відвідують навчальні заклади, сім`я потребує соціального втручання. Рішенням Перещепинського міського голови №61 від 31 березня 2021 року надано дозвіл на влаштування на навчання з цілодобовим перебуванням до КЗО «Перещепинський НВК «Родина». 30 серпня 2921 року служба у справах дітей Губиниської селищної ради звернулася з клопотанням до КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР» про влаштування на навчання з цілодобовим перебуванням малолітніх дітей відповідача. У клопотанні зазначено, що мати - [PERSON] на теперішній час не має наміру піклуватися про дітей та не проживає разом з ними. Згідно довідки КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР» від 07 лютого 2022 року діти дійсно зараховані та навчаються у вказаному закладі. За час перебування дітей у закладі мати [PERSON] не з`являлася до школи, дітей не відвідувала, не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я та успіхами у навчанні дітей. У характеристиках дітей [PERSON] та [PERSON] , складених КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР» також зазначено, що мати дітей не приймає участі у їх вихованні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що у період перебування її дітей у КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР з вересня 2021 року по лютий 2022 року вона жодного разу не провідувала дітей, не купувала їм одяг, продукти харчування, шкільні приладдя. Також зазначила, що має намір працевлаштуватися з метою забезпечення своїх дітей. На переконання суду самі лише твердження відповідача про намір змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, які не підкріплені жодними діями, свідчать про свідоме нехтування такими обов`язками та небажання забезпечити дітям належне утримання та догляд. 04 лютого 2022 органом опіки та піклування виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських право по відношенню до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Губиниської селищної ради Новомосковського району містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дітей, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. В даному випадку суд вважає, що збоку держави вжито заходів з метою сприяння відповідачу у належному виконанні батьківських обов`язків, проводилися бесіди, надається допомога у вигляді забезпечення дітей харчуванням. Натомість відповідач жодних дій, спрямованих на покращення становища в своїй родині не вчинила. Відповідач без осуду ставиться до тієї обставини, що її малолітні доньки жебракували. Таке ставлення матері до обов`язку утримувати своїх дітей, створювати їм умови для навчання та розвитку, на переконання суду, становить загрозу для їх життя та здоров`я, унеможливлює їх нормальний розвиток та навчання. З огляду на наведені факти та те, що відповідач не виявила реального наміру стати на шлях виправлення, суд вважає що ця сім`я для малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є особливо непридатною, і такі сімейні зв`язки можуть нашкодити дітям, що є вагомою причиною для їх розірвання. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньок та матеріально їх забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів малолітньої дитини, свідомого ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дітей, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач є матір`ю малолітніх доньок, а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідач є працездатною, не працює, тяжкими чи хронічними захворюваннями не страждає, відомостей про наявність у неї на утриманні інших осіб не надала. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved