Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завданих збитків в порядку регресу у сумі 53 891,84 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з виплатою на користь потерпілого у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у встановленому законом порядку, страхового відшкодування в розмірі 53 131,78 грн., Позивач набув права регресної вимоги до Відповідача щодо виплати здійсненого страхового відшкодування, а також додаткових витрат на визначення розміру матеріальної шкоди в загальному розмірі 53 891,84 грн. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року у справі №344/12907/18, яка набрала законної сили 18.09.2018 року (з урахуванням постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року щодо виправлення описки), [PERSON] 17 серпня 2018 року о 23-20 год. в м. Івано-Франківську\~ по вул. Надрічна, 70,\~ керуючи транспортним засобом\~ марки «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу марки "BMW 320" [NUMBER] під керування [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив п.п. 2.3 б), 10.4 ПДР України, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 161999 від 18.08.2018 року вбачається, що [PERSON] 18 серпня 2018 року о 23-20 год. в м. Івано-Франківську\~ по вул. Надрічна, 70,\~ керував транспортним засобом\~ марки «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а\~ ПДР України.\~ Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу "Драгер" в присутності двох свідків. Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року у справі №344/12907/18, яка набрала законної сили 18.09.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу марки ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER] , застраховано не було (а.с.12). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України\~ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно з п.п. (а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно Звіту №161 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Висновок про вартість від 10.09.2018 року (а.с.13-53): Ринкова вартість КТЗ до пошкодження 76 651,28 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ 128 866,36 грн. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ BMW 320І, реєстраційний номер [NUMBER] складає 76 651,28 грн. Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Розрахунку вартості КТЗ BMW 320І, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати та Зобов`язуючих пропозицій, Позивачем встановлено, що вартість транспортного засобу BMW 320І, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП становить 23 519,50 грн. Отже, розмір регламентної виплати Позивачем розраховано наступним чином: 76 651,28 грн. 23 519,50 грн. = 53 131,78 грн. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 760,06 грн. Відтак, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 53 891,84 грн. На підставі заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування від 17.11.2018\~ року (а.с.47) Позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 53 131,78\~ грн. власнику транспортного засобу BMW 320І, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення № 912404 від 19.02.2019 року (а.с. 54). Крім того, Позивачем понесено витрати на організацію та складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків, повідомлення телеграфом в сумі 760,006 грн. (а.с.52-53). Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, Позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до Відповідача. Доказів існування передбачених пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за завдану шкоду Суду не надано і таких обставин з матеріалів справ не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина Відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року у справі №344/12907/18, яка набрала законної сили 18.09.2018 року, Суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 53 131,78 грн. та додаткові витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріального збитку у 760,06 грн., а всього 53 891,84 грн. Докази, які б спростовували вищевикладені висновки Суду, в матеріалах справи відсутні, і Судом відповідних обставин не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з Відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved