Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

Позивач 01 лютого 2022 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 24 квітня 2009 року між нею та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 456. За час перебування у шлюбі народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що останнім часом відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач подала заяву до суду у якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву за змістом якої позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 24 квітня 2009 року (а.с.4) між сторонами 24 квітня 2009 року зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №456. У шлюбі народилися син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2011 року (а.с.9) та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2015 року (а.с.8). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони підтвердили поданими заявами, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved