Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.10.2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» м. Красноармійську. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявниця є власницею Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого КП «Управління міського господарства» виданого 08.10.2004 року, яку вона отримала у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності зареєстроване в Красноармійському БТІ 05.12.2004 року, номер запису 43 в книзі №40. Співвласником квартири являється чоловік заявниці, заінтересована особа на підставі того ж правовстановлюючого документу. В правовстановлюючому документі зазначено прізвище заявника « [PERSON] », яка відповідала паспортним даним [NUMBER] від 07.06.2002 року. 17.12.2021 року заявниця змінила свій паспорт з прізвищем « [PERSON] » на новий в якому зазначено її прізвище « [PERSON] ». Заміна паспорту обумовлена тим, що діти заявниці мають прізвище « [PERSON] ». Виправити прізвище в Свідоцтві про право власності на житло в позасудовому порядку не можливо, оскільки КП «Управління міського господарства» не наділене повноваженнями видавати свідоцтво про право власності на житло в процесі приватизації. З огляду таких обставин, заявниця звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявниця [PERSON] , її представник - адвокат Малькевич Н. В. у судове засідання не з`явилися, в заяві зазначили про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано, просили ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів. Заінтересованою особою [PERSON] , в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечував. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Селидове, Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (копія паспорта, довідка про реєстрацію місця проживання - а.с. 4, 5). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 7.06.2002 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області на ім`я заявниці, де її прізвище зазначено « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 7.06.2002 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області на ім`я заінтересованої особи [PERSON] , де його прізвище зазначено « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 8 жовтня 2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» про те, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] Ѕ частина та [PERSON] Ѕ частина (а. с. 9). Відповідно до приватизаційного платіжного доручення №7293 від 16 вересня 2004 року заявниця [PERSON] на підставі паспорту серії [NUMBER] доручає Красноармійському відділенню ощадбанку №2863/066 переказати належну їй суму житлового чеку одержувачу коштів Комунальному підприємству «Управління міського господарства» на позабалансовий рахунок № [NUMBER] (а. с. 11) З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища заявниці у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 8 жовтня 2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» та в паспортах заявниці та заінтересованої особи. Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права власності заявниці на власну квартиру. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved