Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

21 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що між нею та відповідачем 04.05.2019 зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №13. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що спочатку між ними були нормальні шлюбні відносини, однак з часом вони почали погіршуватися. Вказала, що між ними часто стали виникати сварки та непорозуміння. Відповідач не працював та часто вживав алкогольні напої. В утриманні дитини матеріально не допомагав. З листопада 2021 року із відповідачем проживають окремо, не підтримують сімейних відносин. Відповідач не цікавиться вихованням дитини, не виділяє коштів на утримання сина. Зазначила, що дитина перебуває приживає із нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 07.02.2022 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. 09.02.2022 представник позивача - адвокат Барилко С. О. подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити. Справу слухати без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, шляхом надсилання повісток про виклик в суд за офіційно зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду із відміткою «вручено особисто» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов до суду відповідачем не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно поданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Козівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про що складено актовий запис №13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 04.05.2019 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 05.03.2020 року. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої виконавчим комітетом Козівської селищної ради Тернопільської області №1 від 11.01.2022 року [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначене відповідачем не заперечується. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого малолітнього сина. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, у розмірах визначених судом. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дитини, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду, тобто з 21.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто [INFO] включно. Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved