Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2022 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення недоотриманої частини страхового відшкодування, стягнення пені. Позовна заява обґрунтована тим, що 28.07.2015 між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Інгосстрах» укладено договір комплексного страхування власника карткового рахунку № DNH0ZKF-156S2HR (страхування кредитного ліміту). 31.12.2021 позивача було звільнено з роботи, того ж дня він звернувся до відповідача з повідомленням про страхову подію, надав копії підтверджуючих документів. В результаті страховиком підтверджено настання страхової події та погоджено виплату страхового відшкодування в розмірі 40700 грн та фактично виплачено 06.01.2022 відшкодування в сумі 32763,51 грн. Із визначеним страховиком розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає, що сумою страхового відшкодування є сума 65921,84 грн. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Інгосстрах» недоотриману частину страхового відшкодування в сумі 25221,84 грн шляхом зарахування на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Просив також стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,01 % від недоотриманої частини страхового відшкодування в сумі 25221,84 грн за кожен день прострочення. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2022 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ПрАТ «СК «Інгосстрах» 01.03.2022 подав до суду відзив на позовну заву, який обґрунтований тим, що на виконання укладеного 28.07.2015 між позивачем та відповідачем договору комплексного страхування власника карткового рахунку № [NUMBER] згідно із страховим актом № Z2205PB700001T від 05.01.2022 по події, яка сталася 26.07.2021, ПрАТ «СК «Інгосстрах» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 40700 грн. Після утримання та перерахування до державного бюджету податків страхове відшкодування в розмірі 32763,51 грн перераховане до АТ КБ «Приватбанк» для зарахування на картковий рахунок позивача. Відповідач вважає, що розмір суми страхового відшкодування визначено на умовах укладеного між сторонами договору, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 28.07.2015 між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Інгосстрах» укладено договір комплексного страхування власника карткового рахунку № DNH0ZKF-156S2HR, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю особи, а також пов`язані із страхуванням на випадок передбачених фінансових витрат внаслідок втрати страхувальником роботи. Згідно з пп. 7.1. договору страховим випадком за договором сторони визначили, зокрема, понесення страхувальником непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати ним постійного місця роботи (Ризик Д). Підпунктом 7.8. сторони договору передбачили, що під «втратою постійного місця роботи (Ризик Д даного договору) розуміється розірвання трудового договору страхувальника за ініціативою роботодавця власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Дослідженими в справі доказами встановлено, що 26.07.2021 позивач [PERSON] був ознайомлений із попередженням про наступне звільнення із займаної посади та податкової міліції ДФС відповідно до п. 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України на підставі підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (із змінами) у зв`язку з повним скороченням штатів, за відсутності можливості подальшого використання на службі. Наказом від 14.12.2021 № 146-о звільнено з посади та зі служби у податковій міліції начальника третього відділу розслідувань кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Полтавській області [PERSON] 31.12.2021 через скорочення штатів у запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 29.07.1991 № 114 із змінами і доповненнями. Встановлено, що позивач [PERSON] повідомив відповідача, як страховика, про настання страхової події, 05.01.2022 подав заяву про страхову виплату. Відповідно до страхового акту № Z2205РВ700001Т від 05.01.2022 ПрАТ "СК «Інгосстрах» зазначену подію визнав страховою та прийшов до висновку про визначення розміру страхової виплати в сумі 40700,01 грн. Згідно платіжного доручення № 5447 від 06.01.2022 страхова сума в розмірів 32763,51 грн (40700,01 грн - 610,50 грн (військовий збір) - 7326 грн прибутковий податок)=32763051 грн) була перерахована [PERSON] . Факт отримання грошовий коштів в розмірі 32763,51 грн як страхового відшкодування не заперечується позивачем в поданій до суду позовній заяві. Звертаючись до суду з даним позовом та не погоджуючись з визначеною відповідачем сумою страхової виплати, позивач вважає, що страхова виплата мала б бути визначена в розмірі 65921,84 грн. Разом з тим, відповідно до п. 3.4.5. Умов страхування по договору страхування застосовуються розміри страхової суми, зокрема, за Ризиком Д - розмір страхової суми на дату попередження роботодавцем застрахованої особи про майбутнє звільнення. Судом встановлено, що такою датою є 26.07.2021. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Пунктом 7.2. договору від 28.07.2015 № DNH0ZKF-156S2HR передбачено, що страхова сума визначена на дату укладення договору - 1 грн. Під час дії договору розмір страхової суми на відповідний період змінюється пропорційно розміру сплаченого страхового платежу. Розмір страхової суми у сплаченому періоді не може перевищувати заборгованість застрахованої особи перед ПАТ КБ «Приватбанк». Сплаченим страховим платежем станом на дату, яка визначена в п. 3.4.5. Умов страхування, є сума коштів в розмірі 366,30 грн, з якої відповідачем і було визначено розмір страхової суми. Пунктом 7.4. договору визначено загальний страховий тариф - 0,9%. Пунктом 3.4.4. Умов страхування передбачено, що у разі настання страхового випадку, передбаченого Ризиком Д, виплата страхового відшкодування здійснюється в розмірі 100 % страхового відшкодування за даним ризиком. При цьому із суми страхового відшкодування страховик, як податковий агент, утримує та перераховує до державного бюджету податок на доходи фізичної особи у розмірі, передбаченому чинним законодавством. Як встановлено судом, розмір страхової суми відповідачем на умовах, визначених в п. 7,2. договору було визначено в сумі 40700 грн, виплата якої здійснена у розмірі 100 % за виключенням сплачених податків та зборів. В поданій до суду позовній заяві позивач ототожнює розмір заборгованості станом на день настання страхового випадку за картковим рахунком на суму 65921,84 грн із розміром страхової виплати, що не відповідає нормам Закону України «Про страхування» та умовам укладеного між сторонами договору від 28.07.2015 № DNH0ZKF-156S2HR. Застереження, передбачене сторонами в п. 7.2. договору страхування про те, що розмір страхової суми не може перевищувати заборгованість застрахованої особи перед АТ КБ «Приватбанк» не може бути оцінено як необхідність визначення суми страхової виплати виходячи із розміру заборгованості позивача перед банківською установою. Встановивши дані обставини, враховуючи, що розмір виплаченого позивачу [PERSON] відповідачем ПрАТ «СК «Інгосстрах» страхового відшкодування визначено на умовах укладеного 28.07.2015 договору комплексного страхування власника карткового рахунку № DNH0ZKF-156S2HR, позовні вимоги про стягнення недоотриманої частини страхового відшкодування заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що датою настання страхового випадку є 31.12.2021, оскільки таке твердження в повній мірі узгоджується з п. 3.1. Умов страхування до договору від 28.07.2015, де передбачено, що датою настання страхового випадку вважається дата звільнення. Разом з тим, зазначене жодним чином не впливає на розмір страхового відшкодування, оскільки п. 3.4.5. Умов страхування по договору страхування передбачено, що для розрахунку страхового відшкодування застосовуються розміри страхової суми, зокрема, за Ризиком Д - розмір страхової суми на дату попередження роботодавцем застрахованої особи про майбутнє звільнення, а не на дату самого звільнення. Пунктом 1.1.3. Умов страхування до договору від 28.07.2015 № DNH0ZKF-156S2HR передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Оскільки сума страхового відшкодування відповідачем була здійснена 06.01.2011, своєчасно, підстави для майнової відповідальності відповідача відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався. Судовий збір за розгляд справи судом суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed