Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 листопада 2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, про що складено актовий запис за № 680 від 20.02.2019 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі в сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя між ними погіршилося, подальше спільне життя стало неможливим, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. У позовній заяві позивач також вказав, що спору щодо визначення місця проживання дитини у сторін немає, позивач є свідомим батьком бере та готовий брати й надалі участь у вихованні та матеріальному забезпеченні спільної з відповідачкою доньки [PERSON] . Про вказані обставини свідчить в тому числі поліс страхування життя № JU0095892 та квитанції про сплату страхових внесків по даному полісу. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак, його представник подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому зазначила, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, у зв`язку з чим суд розглянув справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2019 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 680 від 15.11.2008 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження від 29.01.2019 року серії [NUMBER] , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, [INFO] народилася [PERSON] , про що 30.08.2011 року складено відповідний актовий запис за № 1049. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як встановлено в ході судового розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved