Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що він є власником житловиго будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку, окрім нього та його сім`ї, зареєстрований ще й відповідач, однак останній фактично з червня 2020 року не проживає. При цьому, жодних перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, та угоди щодо умов користування між сторонами не було укладено. На сьогоднішній день, формальна реєстрація відповідача у його житлі, є перешкодою для нього у повноцінному володінні житлом, як власника такого. Жодних витрат по утриманнюбудинку відповідач не надає. Добровільно знятися з місця реєстрації відповідач не бажає, тому він змушений вирішувати дане питання в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення, у випадку неявки відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням, розміщеним на сайті Золочівського районного суду Львівської області, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26246246 від 28.05.2010 року, позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.05.2010 року № 1075, є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З копії будинкової книги вбачається, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача та членів його сім`ї, з 15.07.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . При цьому, із актів обстеження матеріально-побутових умов від 02.06.2021 року, 24.11.2021 року, судом встановлено, що у вказаному будинку [PERSON] не проживає. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується довідками № 584 від 04.10.2021 року, № 672 від 01.11.2021 року, № 732 від 24.11.2021 року, № 516 від 30.08.2021 року, № 396 від 28.07.2021 року, виданими Золочівською міською радою Золочівського раойну Львівської області. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи, що позивач є співвласником спірного будинку, відповідач, будучи зареєстрованим у даній квартирі, понад один рік не проживає в ньому, хоча жодних перешкод йому не чинилося в цьому, тому право відповідача на користування спірним житлом підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, а позовні вимоги відповідно слід задовольнити. Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення судових витрат за ним, суд приходить до висновку про можливість залишення таких за позивачем.

Outcome: approved