Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

07 вересня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача з подальшиим збільшенням позовних вимог, в якому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь як на утримання непрацездатної матері щомісяця у розмірі ј від усіх видів заробітку ( доходу), починаючи з дня пред`явлення позову та постійно до моменту смерті позивачки, [INFO] , стягувати щомісячно додаткові витрати на лікування у розмірі 1500 грн, починаючи з дня пред`явлення позову та постійно до моменту смерті позивачки, а також фактично понесені додаткові витрати на лікування в сумі 4366,85 грн. , 3249,50 грн та 2083,30 грн.. В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що її син є працездатним, офіційно працевлаштований на ДП «НВКГ «Зоря-Машпроект» , проте не цікавиться життям матері та не надає її жодної допомоги. Вона є інсулінозалежною особою, потребує постійної сторонньої допомоги , постійної медичної допомоги, придбання вартістних ліків та реабілітації у після операційний період. Вона не може повністю обслуговувати себе, подбати про себе. Згідно медичних висновків потребує постійної сторонньої допомоги як особа похилого віку, перенесла в вересні 2020 року оперативне втручання, постійно перебуває на стаціонарному лікуванні, має перелік хронічних ендокрінних, кардіологічних захворювань, важке захворювання печінки. Донька позивачки [PERSON] , 1965 року народження, надає їй посильну допомогу, допомагає обслуговувати , купує деякі ліки та їжу, проте є безробітньою та її матеріальної допомоги не вистачає. Також за останній час вона понесла витрати на своє лікування, а саме вимушена придбавати підгузки для дорослих на загальну сму 934,50 грн та медичні препарати на суму 3432,35 грн. Тобто такі постійні витрати значно перевищують її матеріальне пенсійне забезпечення. Вона завжди належним чином виконувала свої батьківські обов`язки , не ухиляллася від допомоги сину, отже і у нього існує обов1язок надавати допомогу непрацездатній матері, проте добровільно ухиляється від виконання своїх обов`язків, просила позов задовольнити з викладених обставин та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання у розмірі ј частини від його заробітку та фактично понесені додаткові витрати на лікування . За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі - справи про стягнення аліментів. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Ухвалою судді від 26.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокатка Костоусова Я.М. надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначила про те, що просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом належним чином , про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У Сімейному Кодексі України, а саме частиною 1 статті 202, передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Положеннями статті 205 СК України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі є матір`ю відповідача [PERSON] . Позивачка має статус пенсіонера за віком з 1997 року та отримує пенсію за віком), що підтверджується матеріалами справи. Довідку про розмір отримуваної пенсії позивачка та її представник суду не надали, а суд відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач працює в ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» та його дохід за період з січня 2021 року до вересня 2021 року склав 92 661 грн 45 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 449 від 08.10.2021 року , його середньомісячний дохід становить приблизно 10 200 грн. Також встановлено, що позивачка має ряд хронічних захворювань, періодично перебуває на стаціонарному лікуванні, потребує регулярного періодичного медикаментозного лікування, має ускладнений перебіг цукрового інсулінозалежного діабету, важке зазхворювання печінки. Згідно висновку ЛКК від 09.11.2020 року потребує постійного стороннього догляду як особа похилого віку. Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Згідно статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд наголошує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведені обставини, які встановлені судом та аналізуючи у сукупності законодавство, яким врегульовані правовідносини пов`язані із обов`язком дітей піклуватися про батьків та утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, суд приходить до наступних висновків: Так, сторонами не надано суду відомостей щодо перебування на утриманні відповідача інших непрацездатних осіб, неповнолітніх дітей, наявності інших аліментних зобов`язань або відсутності таких. Також позивачка зазначає, що має ще доньку [PERSON] , [INFO] , проте не надала суду доказів того, що донька не має доходу та не може також надавати матеріальну допомогу матері. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній син. На сьогоднішній день її син, не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання. Позивачкою не надано доказів, що розмір її пенсії є нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивачки та того, що вона потребує стороннього догляду , суд допускає витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Відповідач є рідним сином позивача, працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу, перешкод, за яких син може бути звільнений судом від обов`язку утримувати матір, судом не встановлено. Приймаючи до уваги факт непрацездатності позивача у зв`язку із досягненням пенсійного віку та наявності низки хронічних захворювань, які потребують постійного медикаментозного лікування, суд вважає доведеним, обґрунтованим та справедливим розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати на утримання позивача у розмірі 1/5 частини доходів ( заробітку) щомісячно, з часу звернення позивача до суду із відповідним позовом та довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Що стосується вимог про стягнення фактично понесених витрат на лікування. Так, матеріалами справи підтверджується , що позивачка в грудні 2020 року оплатила стоматологічні послуги на 620 грн. Майже щомісячно несе витрати на придбання підгузків для дорослих , всього на загальну суму 2536 грн 50 коп за період з липня 2021 року по грудень 2021, а також витратила на придбання лікарських засобів відповідно до призначенням лікарів, що містяться у виписках з її медичних карток на загальну суму 6766, 65 грн за період з березня по грудень 2021 року. Позивачка на підтвердження свого стану здоров`я надала суду відповідні докази, а саме виписки з медичних карток, які містяться в матеріалах справи. Також позивачем надано суду докази понесених нею витрат на купування ліків на суму 6766,65 гривень та оплату стоматологічного лікування на суму 620 грн, що є додатковими витратами на її лікування. Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. За станом свого здоров`я та як підтверджено довідкою ЛКК позивачка потребує стороннього догляду. На лікування з боку позивача було витрачено грошові кошти на придбання відповідних лікарських засобів на суму 6766,65 гривень. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина ( стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Судом встановлено, що позивачка батьківських прав не позбавлялася, від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина - відповідача у справі не ухилялася, дійсно є непрацездатною особою, і такою, що потребує матеріальної допомоги. За такого, суд вважає доведеним факт понесених витрат у вигляді придбання ліків у розмірі 6766, 65 гривень та витрат на стоматологічне лікування у розмірі 620 грн, 2/3 частки з яких ( враховуючи наявність іншої повнолітньої дитини) підлягає стягненню з відповідача, що становить 4924 грн 44 коп. Що стосується витрат на підгузки, то такі витрати входять до витрат, які охоплюються поняттям аліментних сплат, а тому не підлягають до стягнення як додаткові витрати - саме з огляду на те, що суд прийшов до висновку про стягнення аліментів на користь позивачки від дня звернення до суду з цим позовом. Крім того, позивачем взагалі не доведено необхідність у придбанні таких засобів гігієни , що викликано її хворобою чи немічністю. Також судом враховується, що додаткові витрати, це витрати яки понесені або обов`язково будуть понесені, тобто їх розмір повинен бути обгрунтованим і доведеним. З боку позивача не доведено щомісячні витрати у подальшому у розмірі 1500 гривень, тому в цієї частині суд відмовляє у позовних вимогах. В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1400 грн пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial