Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" про визнання таким що не підлягає виконанню виконавчого напису № 87552 виданого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та стягнення безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів у розмірі 6817,02 грн., яку в подальшому, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 10.11.2021 року, було збільшено до 16327,87 грн.(а.с.37). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, оскільки виконавчий напис вчинено поза межами позовної давності, заборгованість у виконавчому написі не є безспірною, крім того нотаріусам порушено вимоги щодо процедури оформлення виконавчого напису. Крім того, оскільки з позивача у примусовому порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса , який є незаконним , стягнута сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню. Ухвалою від 20.10.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65862608 відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. № 87552 від 05.04.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал". Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачем в особі представника суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Вердикт Капітал» правомірно звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором позивача [PERSON] . Зокрема зазначають , що ч.2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.Важають, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172. Вимоги позивача щодо стягнення суми , утриманої із заробітної плати позивача за виконавчим провадженням в розмірі 16327,87 грн. також вважають безпідставними посилаючись на те, що договірний характер спірних відносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Зазначають , що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Крім того, вказують на те, що позивачем до заяви про збільшення позовних вимог долучено довідку із місця роботи, згідно якої, за липень-вересень 2021 року з нього стягнуті грошові кошти за виконавчим провадженням в сумі 9 510,85 грн. Однак, у своїй заяві, позивач, безпідставно заявляє вимогу про стягнення із ТОВ «Вердикт Капітал» 16 327,87 грн. Вважають позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню , просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі(а.с.43-48). Треті особи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 87552 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 35 560,73 грн.(а.с.8). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. від 22.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 65862608. Підставою для відкриття зазначеного виконавчого провадження є виконавчий напис № 87552 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 35 560,73 грн.(а.с.7). З кредитного договору та додатку до нього, копії якого долучено до позовної заяви вбачається, що остаточним днем виконання кредитних зобов`язань позивача перед відповідачем, є 24.11.2017 року. При цьому виконавчий напис вчинено 05.04.2021 року, тобто поза межами строків позовної давності, встановленої для вимог щодо порушення грошового зобов`язання за даним кредитним договором(а.с. 9). Позивачем у позові зазначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції [PERSON] . Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками ТОВ «Вердик Капітал» який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до [PERSON] . На думку позивача, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Крім того, нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис на підставі договору/кредитного договору, який не було посвідчено нотаріально. Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5: "Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця". Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульований Главою 14 Закону "Про нотаріат" та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктами 2.1. і 2.2. пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту З Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. У відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться від 29 червня 1999 р. N 1172 у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", не скасовує і не пом`якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. В ст. 50 Закону "Про нотаріат" зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі N 310/293/15. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі N 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження N 14-12559св18). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 1172 від 29.06.99 р. "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Яка була також предметом розгляду Великої Палати Верховного суду та постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 року залишена в силі. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99 р. "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином з вищезазначеного вбачається, що в порушення вказаних положень оскаржуваний виконавчий напис було вчинено без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, поза межами строку позовної давності, крім того нотаріусом порушено вимоги щодо процедури, яка має передувати вчиненню виконавчого напису, право вимоги не підтверджене належними доказами. Крім того, відповідно до довідки ПрАТ "ЗАПОРІЖКОКС" за період з липня 2021 по вересень 2021 року на підставі постанови державного виконавця ВП № 65862608 від 09.07.2021 року було здійснено примусове стягнення із заробітної плати позивача [PERSON] на загальну суму 9510,85 грн. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаний таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Таким чином, ТОВ "Вердикт Капітал" безпідставно набуло грошові кошти, які належать [PERSON] . Статтею 1213 ЦК України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України та вважає за належне стягнути з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 9 510,85 грн. Суд звертає увагу, що відповідно уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути 16327,87 грн. безпідставно отриманих відповідачем(а.с.37). При цьому до матеріалів справи надано довідку яка підтверджує утримання із заробітної плати позивача лише 9 510,85 грн.(а.с.38), тому позовні вимоги обґрунтовані саме у цьому розмірі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 1322,25 грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 16327,87 грн., задоволено на суму 9510,85 грн.) 2270 грн. (1816,00 грн. за подання позову + 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову) - судовий збір , сплачений при подачі позову до суду х 9510,85 грн./ 16327,87 грн. = 1322,25 грн.). Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 3494,95 грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 16327,87 грн., задоволено на суму 9510,85 грн.) 6000 грн. сплачена сума витрат на правову допомогу х 9510,85 грн./ 16327,87 грн. = 3494,95 грн.)

Outcome: partial