Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя с. Ставки Тульчинського району Вінницької області, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, [PERSON] , яка народилася [INFO] , з дати подання позову до досягнення нею 23-х річного віку або припинення навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26 травня 2005 року в розмірі1/4 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повноліття. [INFO] дитина досягла повноліття та наданий час продовжує навчатися у Державному професійно-технічному навчальному закладі "Вінницьке вище професійне училище сфери послуг". Дитина потребує матеріальної підтримки для повноцінного забезпечення одягом, навчальним приладдям, предметами гігієни та повноцінним харчуванням. Дитина забезпечена гуртожитком, позивач оплачує проживання в гуртожитку, що потребує додаткових коштів. Вона з своєї сторони надає посильну допомогу, проте є потреба і в матеріальній допомозі з боку батька, оскільки вона отримує заробітну плату молодшої медичної сестри, що недостатньо для забезпечення потреби двох людей. У зв`язку з цим, оскільки добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини на час навчання відповідач відмовляється, позивач змушена просити суд про примусове стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до досягнення нею 23-х річного віку або до припинення навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), та вважає, що даного розміру аліментів буде достатньо для матеріальної підтримки дитини з боку батька, з огляду на те, що я також надаю допомогу в аналогічному розмірі, не враховуючи продуктів харчування та проїзд. Відповідно до ухвали суду від 11 лютого 2022 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання 25 березня 2022року не з`явилась, проте в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, оскільки не може з`являтися в судові засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання 25 березня 2022року не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього на користь його повнолітньої дочки аліментів на період її навчання в розмірі, що становить 1/4 всіх видів його доходів, оскільки його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності позивача та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, немає. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в частині стягнення аліментів розмірі 1/4 всіх видів його доходів, беручи до уваги, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.7). Відповідно до довідки № 877від 09 вересня 2021 року, виданої секретарем навчальної частини, [PERSON] , навчається у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» з 01 вересня 2021 року по 18 січня 2023 року за професією «Агент з організації туризму. Адміністратор», форма навчання денна, за регіональним замовленням. На повному державному забезпеченні не знаходиться (а.с.6). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, шляхом сплати аліментів (стаття 198 СК України). За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, Сімейним кодексом України встановлено принцип рівності прав та обов`язків обох батьків щодо участі у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, про що зазначено також в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, зокрема не надано доказів незадовільного стану здоров`я відповідача, що б перешкоджало його працевлаштуванню, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявності інших обставин, що мають істотне значення, а також беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, самостійних доходів не має і, у зв`язку з цим, потребує матеріальної допомоги. Таким чином,

Outcome: approved