Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Позов мотивований тим, що з 03.09.2005 р. вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою. Вказуючи, що відповідач з 2019 р. не бере участі у вихованні та утриманні дітей, а вона не має можливості їх самостійно утримувати, домовленості з ним щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося,\~позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 СК України. Згідно з ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст.183 СК України можуть бути присуджені у частці від доходу. Судом встановлено, що сторони з 03.09.2005 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-9). Діти проживають разом із позивачем. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, позивач одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дітей, суду не надано доказів, що відповідач не є здоровою працездатною особою, має на утриманні інших осіб, тому суд виходить з того, що відповідач має можливість для отримання стабільного і достатнього доходу задля належного утримання дітей. Доказів на підтвердження наявності інших, передбачених ст.182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/2 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 183, 191 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved