Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що їй належить на праві приватної спільної часткової власності 1/5 частина трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.2007 року дана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності також [PERSON] 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 3 /5 частина, [PERSON] - 1/5 частина. За вищезазначеною адресою зареєстровані - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , в добровільному порядку знятись з місця реєстрації не бажає. Відповідачка разом із своїм неповнолітнім сином тривалий час фактично не проживає за вказаною адресою, вони не ведуть спільного господарства, не пов`язані спільним побутом, отже, вона та її син не являються членами сім`ї позивачки. З 2018 року, тобто більше трьох років, відповідачка та її син фактично не проживають за вказаною адресою, а проживають в іншому місці без реєстрації. [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , самостійно оплачують житлово-комунальні послуги, дбають й підтримують житлове приміщення у належному стані. З врахуванням викладеного, позивачка просить суд визнати [PERSON] , та [PERSON] , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] , не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , та законний представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомляла, про розгляд справи в її відсутності не клопотала. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. За нормою п1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що позивачка [PERSON] , належить на праві приватної спільної часткової власності 1/5 частина трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що дана квартира також належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 3 /5 частина, [PERSON] - 1/5 частина. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.06.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15297746 від 19.07.2007 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , Інформаційною довідкою № 133197902 від 03.08.2018 року. Згідно довідки № 581 від 26.03.2019 року, яка видана сільським головою Костюхнівської сільської ради вбачається, що фактичне місце проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Згідно довідки № 35 від 26.03.2019 року, яка видана директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Костюхнівка та видана [PERSON] про те, що її син [PERSON] дійсно навчається в даній школі з 12 січня 2018 року. Рішенням Володимирецького районного суду від 31.01.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . Даним рішенням суду визначено, що дитину залишити проживати з матір`ю. У відповідності із ч. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , разом із сином [PERSON] , не мешкають в спірній квартирі понад три роки без поважної причини, будинок є спільною власністю позивачки та третіх осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , слід задовольнити. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.

Outcome: approved