Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності за набувальною давністю на 1/4 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власницею 3/4 частини житлового будинку без надвірних споруд [ADDRESS] та складається з 3/4 частини житлового кам`яного будинку, загальною житловою площею 36,00 кв.м., на підставі договору дарування від 14.01.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державно нотаріальної контори одеської області Кифоренко Р.Б., зареєстрованого в реєстрі за №46. Також, позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0512 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Наразі позивач має намір розпорядитися своїм майном, однак для останньої стало несподіванкою дізнатись, що право власності на 1/4 частини вищезазначеного житлового будинку ні за ким не оформлено. Попередньо власником даного нерухомого майна був дідусь позивача [PERSON] , померлий [INFO] , який за життя розпорядився своїм майном заповівши 3/4 домоволодіння своїй доньці [PERSON] та 1/4 правнуку [PERSON] .. В свою чергу, [PERSON] в 2002 році подарувала свою частку дочці [PERSON] , остання вважала, оскільки її син вчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не претендує на 1/4 частини житлового будинку, який заповідав йому померлим, а тому є законною та єдиною власницею даного нерухомого майна. З 2002 року позивач фактично проживає в будинку [ADDRESS] . Крім того, позивач починаючи з 2002 року самостійно та регулярно сплачує усі комунальні платежі, підтримує домоволодіння у придатному для життя стані, здійснює за власний рахунок поточні ремонтні роботи в житловому будинку та є платником земельного податку відносно земельної ділянки 0,0512 га по [ADDRESS] . Також у своїй позовні заяві позивач зазначає, що, відповідно до договору дарування позивач отримала 12.07.2005 року в дар від своєї матері [PERSON] земельну ділянку в розмірі 100% за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121082400:02:003:0572, на який розташований весь будинок. Отже, позивач вже фактично тоді прийняла у користування увесь будинок. Таким чином, позивач протягом 18 років відкрито, безперервно та добросовісно володіє 1/4 частиною житлового будинку, а тому наявні всі підстави для визнання права власності в порядку набувальної давності. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає та просить позов задовольнити. Представник Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, надавши до суду клопотання, в якому зазначили, що позов визнають та просять його задовольнити. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 14.01.2002 року посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б., встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 3/4 частини одного житлового будинку без надвірних споруд під [ADDRESS] та складається з 3/4 частин одного житлового кам`яного будинку, загальною житловою площею 36,00 кв. метрів, розташованих на приватизованій земельній ділянці земель Даченської сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,05 гектарів. Крім того, відповідно до копії договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б., [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0512 гектарів, в тому числі: сільськогосподарських угідь - 0,0279 гектарів, з них: ріллі - 0,0238 гектарів; багаторічних насаджень - 0,0041 гектарів; під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,0233 гектарів, розташованому в [ADDRESS] . Також вказаний факт підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №951944, виданого відділом земельних ресурсів Дачненської сільської ради у Біляївському районі на ім`я [PERSON] 26.05.2008 року. Відповідно акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] на факт проживання [PERSON] , 1950 року народження, в будинку [ADDRESS] 3/4 частина якого є у її власності з 2002 року від 07.08.2020 року, складеного у складі депутата сільської ради Яція В.В. в присутності власника будинку [PERSON] , якій належить 3/4 частина будинку та сусідів [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ісаївською сільською радою Миколаївського району Одеської області, актовий запис №7 від 24.02.1993 року. Відповідно до копії заповіту від 07.12.1989 року, посвідчене [PERSON] секретарем виконавчого комітету Дачненської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №172, відповідно до якого [PERSON] заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях майно, яке на день смерті і на що він буде мати право. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК) (п.9 Постанови). Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Приймаючи до уваги, що вищевказана частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] набута позивачем правомірно, тобто віна добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років і іншим шляхом визнати за ним право власності неможливо, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved