Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

ФОП [PERSON] 25 листопада 2021 року поштою направив до суду позов до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, який надійшов до суду 03 грудня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року ФОП [PERSON] у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2022 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 22 лютого 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір страхування № 6768617-02-04-01, предметом страхування якого був транспортний засіб Фолькваген, держномер [NUMBER] . 21 листопада 2019 року у м. Дніпрі по вул. Ширшова, біля буд. 18, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Тойота, держномер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і транспортного засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до Європротоколу від 21 листопада 2019 року, відповідач [PERSON] свою вину визнав та з обставинами ДТП згоден. У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Фолькваген, держномер [NUMBER] , становить 3 576 гривень. ПрАТ «СК «ВУСО» сплачено потерпілій особі, власникові транспортного засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 3 576 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», яка визнала факт страхової події, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 1 576 гривень з вирахуванням франшизи у розмірі 2 000 гривень. Таким чином, у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до відповідача, як до особи, яка завдала збитки. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» і ФОП [PERSON] було укладено договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржника за договором страхування. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь франшизу у розмірі 2 000 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 348 гривень 60 коп., а також судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. У своїй заяві до суду позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 6768617-02-04-01 від 22 лютого 2019 року [PERSON] було застраховано транспортний засіб Фолькваген, держномер [NUMBER] (а.с. 6-9). 21 листопада 2019 року о 18.00 годині у м. Дніпрі по вул. Ширшова, біля буд. 18, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Тойота, держномер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і транспортного засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Відповідно до Європротоколу від 21 листопада 2019 року, відповідач [PERSON] свою вину визнав та з обставинами ДТП згоден (а.с. 10). Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тойота, держномер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», договір страхування АМ № 008305919 (а.с. 18). 26 листопада 2019 року власник транспортного засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] , звернулася до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та проведено огляд транспортного засобу 26 листопада 2019 року для встановлення вартості збитків, заподіяних транспортному засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] (а.с. 14). На підставі рахунку ФОП [PERSON] № 031 від 28 листопада 2019 року (а.с. 17) вартість відновлювального ремонту склала 3 576 гривень. Платіжним дорученням № 32487 від 03 грудня 2019 року на користь ФОП [PERSON] було сплачено за договором на ремонт пошкодженого транспортного засобу Фолькваген, держномер [NUMBER] , 3 576 гривень (а.с. 23). 12 лютого 2020 року страховою компанією відповідача, ПрАТ «СК «Юнівес», було перераховано страхове відшкодування у розмірі 1 576 гривень (а.с. 20 оберт). 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» і ФОП [PERSON] було укладено договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, у тому числі і за договором страхування АМ № 008305919 (а.с. 24-26). Листом вих. № 15299-02 від 27 листопада 2020 року позивачем на ім`я [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 30) та вимогу про відшкодування збитків (франшизи) у розмірі 2 000 гривень (а.с. 32, 33), які відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням того, що ПрАТ «СК «ВУСО» на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6768617-02-04-01 від 22 лютого 2019 року було сплачено страхове відшкодування, у ПрАТ «СК «ВУСО», правонаступником якого є ФОП [PERSON] , виникло право вимоги до відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування (франшизу) у розмірі 2 000 гривень. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 34-35), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Литвина Р.М. (а.с. 38), копію акту виконаних робіт (додаткової угоди № 1) від 02 лютого 2021 року (а.с. 36), квитанцію до прибуткового касового ордера від 02 лютого 2021 року (а.с. 37), копію ордеру (а.с. 39). При цьому суд зауважує, що витрати на професійну правничу допомогу в частині відшкодування витрат вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції, підготовка та відправка адвокатських запитів для отримання рахунків, інформації стосовно ДТП не підлягають задоволенню, оскільки складність даної справи не є високою, ціна позову також не є співмірною із витратами на професійну правничу допомогу, а підготування та відправка запитів не мали жодного впливу на вирішення справи. Підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду не підлягає відшкодуванню, адже не потребує спеціальних знань адвоката. Також витрати на підготовку заяви, клопотання не підлягають задоволенню, оскільки вони не є заявами по суті. Крім цього, представник позивача у судовому засіданні участі не приймав, тому витрати у цій частині є необґрунтованими. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають витрати у розмірі 1 757 гривень 60 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] , становить 4 675 гривень 60 коп. (2 000 гривень + 908 гривень + 1 767 гривень 60 коп. = 4 675 гривень 60 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved