Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач є власником вказаного будинку та мав намір подарувати свою частку домоволодіння дочці, проте він дізнався, що у спірному будинку прописана відповідач та її неповнолітні діти, що є перешкодою для розпорядження майном. Відповідачі ніколи не проживали у будинку, у ньому відсутні їх речі. Просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та усунути позивачу перешкоди в здійсненні права власності вказаним приміщенням. У судове засідання 23.02.2022 року позивач не з`явився, подав 10.01.2022 року заяву про здійснення подальшого розгляду цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Таким чином, зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2021 року. Третя особа [PERSON] є власником 1/4 частини вказаного будинку. Згідно копії свідоцтва про спадщину від 12.08.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями по 1/3 частини спадщини після смерті [PERSON] , яка складається з 1/4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В вказаному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 09.08.2021 року. Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 09.11.2021 року, за результатами комісійного виїзду за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що діти мають лише реєстрацію місця проживання, але фактично не мешкають у будинку, ознаки проживання малолітніх дітей відсутні. Проте оскільки у органу опіки та піклування відсутня інформація про місце знаходження дітей та умов їх проживання, орган опіки та піклування вважає, що відсутні підстави для беззаперечного погодження на визнання дітей втратившими право користування будинком. У судовому засіданні позивач пояснив, що спірний будинок отримав у спадщину після смерті батьків. Відповідачів він не знає, ніколи не бачив. Як йому стало відомо пізніше, після смерті рідного брата його дружина надала дозвіл на реєстрацію відповідачів у будинку, це її родичі. Позивач намір розпорядитися своєю часткою будинку та у нотаріуса дізнався, що у будинку зареєстровані відповідачі. У судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] племінниця його матері. У нього зв`язку з ними не має, їх фактичне місце проживання йому не відомо. Йому також не відомо коли та за яких обставин його мати прописала відповідачів у будинку хоча він фактично там проживає постійно, проте відповідачі у будинку ніколи не проживали, відсутні їх речі. Свідок [PERSON] показала, що проживає за адресою: [ADDRESS] , постійно. У будинку [ADDRESS] проживали два брати [PERSON] та [PERSON] на теперішній час [PERSON] та його дружина [PERSON] померли. Відповідачів у будинку ніколи не бачила, маленькі діти у будинку не проживали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає за адресою: [ADDRESS] , постійно. Свідок добре знайомий з позивачем. Відповідачів він не знає, у будинку дітей не бачив. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі втратии право користування житловим будинком, оскільки відповідач та її неповнолітні діти лише зареєстровані, проте фактично не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання, що створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням житловим будинком, який належить йому на праві власності.

Outcome: approved