Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

05.01.2022 року адвокат Микитюк-Левчук А.О. в інтересах заявника [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що заявниці належить трудова книжка колгоспника (мовою оригіналу - «трудовая книжка колхозника») з наступними реквізитами: серія [NUMBER] , заведена 30.10.1980 року. Однак, у вказаній трудовій книжці прізвище заявниці записано з помилкою: в графі « Фамилия » зазначено - « [PERSON] », в той час, як вірно написаним буде прізвище « [PERSON] ». У подальшому в зазначену трудову книжку було внесено зміни, а саме: записано нове прізвище Заявниці - « [PERSON] », шляхом закреслення попереднього. Так, помилка в написанні прізвища виникла через неправильний переклад прізвища « [PERSON] » з української на російську мову працівником колгоспу ім. Ворошилова, що знаходиться на території Запорізької області та в якому з 25.10.1980 року працювала Заявниця. При цьому, в трудовій книжці всі анкетні дані Заявниці записані російською мовою, оскільки на період вступу останньої до зазначеного вище колгоспу на території України (УРСР) панувала двомовність, в т.ч. і при внесенні відповідних даних до офіційних документів. Зазначає, що на даний час, єдиним документом, в якому правильно записано прізвище Заявниці є свідоцтво про розірвання шлюбу між гр. [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] . Необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - трудової книжки № [NUMBER] від 30.10.1980 року, виданої на ім`я « [PERSON] » [PERSON] зумовлена Рішенням № 032350015027 від 26.11.2021 року Управління пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій ГУ ПФУ України в Луганській області «Про відмову в проведенні перерахунку пенсій». На підставі викладеного, просить суд встановити, що трудова книжка колгоспника від 30.10.1980 року № [NUMBER] , видана на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . До початку судового засідання заявницею було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. При вирішенні справи поклався на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] належить трудова книжка колгоспника (мовою оригіналу - трудовая книжка колхозника) з наступними реквізитами: серія [NUMBER] , заведена 30.10.1980 року. В зазначеній трудовій книжці прізвище заявниці в графі « Фамилия » зазначено - « [PERSON] ». У подальшому в зазначену трудову книжку було внесено зміни, а саме записано нове прізвище Заявниці - « [PERSON] », шляхом закреслення попереднього. 23.11.2021 року [PERSON] звернулась до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії «допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» відповідно до довідок про стаж та заробітну плату № 235, 240 від 17.09.2021 року, які видані ПСГП «Дон» та № 936 від 13.10.2021 року, яка видана КУ «Трудовий архів» Однак, у відповідь на вищевказане звернення, територіальний орган Пенсійного фонду України № 032350015027 прийняв рішення від 26.11.2021 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії. У вказаному рішенні зазначено, що в документах електронної пенсійної справи [PERSON] наявна трудова книжка від 30.10.1980 № [NUMBER] , в якій прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] » та наявне свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17.01.2000, в якому прізвище українською мовою зазначено « [PERSON] ». На обґрунтування заявлених вимог, представник заявника вказує, що [PERSON] належить трудова книжка колгоспника (мовою оригіналу - трудовая книжка колхозника) з наступними реквізитами: [NUMBER] від 30 жовтня 1980 року. В зазначеній трудовій книжці прізвище заявниці записано з помилкою: в графі « Фамилия » зазначено - « [PERSON] », в той час, як вірно написаним буде прізвище « [PERSON] ». В подальшому в зазначену трудову книжку було внесено зміни, а саме записано нове прізвище Заявниці - « [PERSON] », шляхом закреслення попереднього. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У пункті 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Факт належності Заявниці трудової книжки від 30.10.1980 року № 0656128 підтверджується свідоцтвом про народження гр. [PERSON] , в якому гр. [PERSON] зазначені батьками новонародженого, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17.01.2000 року, згідно якого 23.11.1993 року було розірвано шлюб між гр. [PERSON] та [PERSON] . На переконання суду, наявність розбіжності в написанні прізвища заявниці у трудовій книжці, де вказано « [PERSON] », попри вірне написання « [PERSON] », виникла внаслідок її перекладу з російською на українську мову. При цьому, виправити вищевказану розбіжність у позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація права на перерахунок пенсії. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документає обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved