Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

У червні 2021 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла за договором про надання фінансових послуг № 180621-115215 від 21.06.2018 року в розмірі 47502,15 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21.06.2018 р. між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 180621-115215 на суму 2000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, а саме кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». Так, відповідно до довідки, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу 21.06.2018 року о 12.10.02 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв`язку із чим, станом на 24.05.2021 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 47502,15 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - Пономара В.О. , до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 21.06.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 180621-115215 в електронній формі. Як вказано в заяві-анкети для отримання кредиту/додаток № 1 до договору, [PERSON] , ознайомившись з додатком 2 до кредитного договору - Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту що розміщенні на Офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просив надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 2000,00 грн. та перерахувати на вказані ним реквізити. Договором позики передбачено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця. Строк позики за цим договором складає 16 днів до 06.07.2018 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит у розмірі 2000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 640 грн., а при прострочені оплати за кредитом та процентами - сплатити процент за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом (730% річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 21.06.2018 року. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02%, на 30-й день - 7,67% (а.с. 11). Так, позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, у свою чергу, відповідачем було порушено умови договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 47502,15 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума кредиту, 42221,12 грн. - проценти за користування кредитом, 606,88 грн. - пеня, 670,23 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення, 2003,92 грн. - 3% річних від простроченої суми, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 33-60). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Із системного аналізу положень вказаного закону встановлено, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено із матеріалів справи, на підтвердження укладення договору № 180621-115215 позивачем надано докази послідовності укладення даного договору, звідки вбачається, що 21.06.2018 року [PERSON] пройшов авторизацію в інформаційно-технічній системі, обрав розмір кредиту - 2000 грн. та строк кредиту 16 днів, ознайомився з правилами та умовами позики, ввів одноразовий ідентифікатор, в результаті чого було акцептовано пропозицію укласти договір. Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що відбулось укладення договору № 180621-115215, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, з огляду на положення ч. 1 ст. 612 ЦК України, станом на 24.05.2021 року порушив умови договору укладеного 21.06.2018 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання фінансових послуг № 180621-115215, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 47502,15 грн. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved