Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бандола О.О. звернувся до суду з позовом до ПП «Аліонова» про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.02.2019 на виконання наказу № 64/167-8/460-2012 від 13.01.2014, виданого Господарським судом м. Києва про солідарне стягнення з Малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Ріпекс», Приватного підприємства «Техно-трейд Інтернсіинл» та Приватного підприємства «Українська перо-пухова корпорація» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» прострочену заборгованість за кредитом 3 474 905 (три мільйони чотириста сімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 35 коп.; прострочену заборгованість за процентами 245 915 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 53 коп.; пеню за несвоєчасну сплату кредиту 110019 (сто десять тисяч дев`ятнадцять) грн. 89 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів 13480 (тринадцятій тисяч чотириста вісімдесят) грн. 78 коп.; держане мито 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 27.02.2019 було відкрито виконавче провадження ВП № 58506103. У подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 64/167-8/460-2012 було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал» на стадії виконання рішення у справі № 64/167-8/460-2012. Постановою приватного виконавця Бандолою О.О. від 04.11.2019 у виконавчому провадженні ВП № 58506103 було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал». Проте, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 64/167- 8/460-2012 замінено стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» на його правонаступника Приватне підприємство «Аліонова» у виконавчому провадженні № 58506103. У зв`язку з чим, постановою приватного виконавця Бандолою О.О. від 15.01.2020 у виконавчому провадженні ВП № 58506103 було замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт Капітал» його правонаступником Приватним підприємством «Аліонова». У відповідності до положень ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», між приватним виконавцем Бандолою О.О. та Приватним підприємством «Аліонова» було укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 14.01.2020, в якому сторонами визначено, що ПП «Аліонова» зобов`язується сплатити додаткову винагороду Приватному виконавцю Бандолі О.О. (приватний виконавець) у розмірі та на умовах, відповідно до п. 2.1. цього Договору, а приватний виконавець, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», здійснює повний комплекс заходів щодо примусового виконання виконавчого документу у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 1.2 Договору ПП «АЛІОНОВА» сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у розмірі 100 000,00 грн. на рахунок приватного виконавця частинами, яка підлягає сплаті наступним чином: кошти у сумі 25 000,00 грн. сплачуються до 01.03.2020 та кошти у сумі 75 000,00 гри. сплачуються до 30.09.2020. Водночас, за умовами Договору, відповідно до п.2.2 якого передбачено, що додаткова винагорода залишається у приватного виконавця та не підлягає поверненню у випадку неможливості виконання виконавчого документа чи/або його повернення, та в інших випадках відповідно до законодавства. Крім цього, відповідно до п.4.1 Договору 4.1 у випадку відзиву виконавчого документа стягувачем з власної ініціативи (подачі приватному виконавцю стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа), додаткова винагорода також залишається у приватного виконавця та не підлягає поверненню. На виконання п.2.1. Договору, приватним виконавцем Бандолою О.О. було виставлено Приватному підприємству «Аліонова» рахунок № 1 на оплату 25 000,00 грн. і рахунок № 2 на оплату 75 000,00 грн. У подальшому, за заявою стягувача - ПП «Аліонова» про повернення виконавчого документа, приватним виконавцем Бандолою О.О. постановою від 16.01.2020 виконавчий документ (наказ № 64/167-8/460-2012 від 13.01.2014) було повернуто Приватному підприємству «Аліонова» на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, на виконання умов договору, 26.02.2020 відповідачем була здійснена оплата рахунку № 1 та перераховано на розрахунковий рахунок Позивача грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № ПНІ013518 від 26 лютого 2020 року. Проте, оплату рахунку № 2 на 75 000,00 грн. відповідачем не здійснено, незважаючи на те, що п.2.1 Договору встановлено кінцевий термін оплати 30.09.2020. Таким чином, відповідачем виконано зобов`язання по Договору тільки частково на суму 25 000,00 грн. і станом на останню дату існує заборгованість на суму 75 000,00 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.09.2021 цивільна справа за позовом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли О.О. до ПП «Аліонова» про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням розгляду. Відзив від відповідача ПП «Аліонова» не надійшов. В судове засідання позивач не з`явився, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ПП «Аліонова» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Бандола Олександр Олексійович є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру приватних виконавців України. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. від 28.02.2019 відкрито виконавче провадження № 58506103 з виконання наказу № 64/167-8/460-2012, виданого 13.01.2014 Господарським судом міста Києва про стягнення солідарно з малого приватного виробничо-комерційного підприємства фірма «Ріпекс» (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 6, кв. код ЄДРПОУ 19476353), приватного підприємства «Техно-трейд Інтернешнл» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, код ЄДРПОУ 24723393) та приватного підприємства «Українська перо-пухова корпорація» (04050, вул. Глибочицька, 33-37, код ЄДРПОУ 31904902) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12, код ЄДРПОУ 00039005) прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 3 474 905 (три мільйони чотириста сімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 35 коп.; прострочену заборгованість за процентами за період з 01.04.2011 по 10.10.2013 в розмірі 1 929 864 (один мільйон дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 19 коп., пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 05.05.2010 по 04.11.2010 в розмірі 110 019 (сто десять тисяч дев`ятнадцять) грн. 89 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.01.2011 по 29.06.2011 в розмірі 13 480 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 78 коп.; державне мито в розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. від 04.11.2019 у виконавчому провадженні № 58506103 замінено стягувача - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. від 15.01.2020 у виконавчому провадженні № 58506103 замінено стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт капітал» на його правонаступника - Приватне підприємство «Аліонова». 14 січня 2020 року між позивачем приватним виконавцем Бандолою О.О. та відповідачем приватним підприємцем «Аліонова» укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. від 16.01.2020 виконавчий документ - наказ № 64/167-8/460-2012, виданий 13.01.2014, виданий Господарським судом міста Києва повернуто стягувачу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, 14 січня 2020 року між сторонами укладено договір про сплату додаткової винагороди приватного виконавця. Відповідно до положень п. 2.1. Договору стягувач зобов`язується сплатити приватному виконавцю додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. на рахунок приватного виконавця частинами, яка підлягає сплаті наступним чином: кошти у сумі 25 000,00 грн. сплачуються до 01.03.2020 та кошти у сумі 75 000,00 грн сплачується до 30.09.2020. Згідно із копії меморіального ордеру № ПН1013518 від 26.02.2020 відповідачем ПП «Аліонова» була здійснена оплата рахунку № 1 та перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Згідно ч. 8 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідачем суду не надані. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому позов є обґрунтованим, та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором про додаткову винагороду виконавця від 14.01.2020 у розмірі 75 000,00 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проте, позивач до позовної заяви не надав ні договору про надання правової допомоги, ні доказів щодо обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості, та документ на підтвердження сплати правової допомоги позивачем не наданий, тобто позивач не навів жодного належного доказу понесення ним витрат на правову допомогу, а тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 186 від 08.06.2021 про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. за подачу позовної заяви, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial