Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

20.12.2021 [PERSON] в особі представника адвоката Рогозіна О.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, головний державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Берестецька Тетяна Едуардівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, виданого 26.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 241487, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 3696491 від 15.12.2020, укладеним між позивачем і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміром 32 211,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що виконавчий напис вчинено на підставі на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. Позивач не отримував від відповідача вимог про усунення порушення за кредитним договором, що унеможливлює висновок про безспірність заборгованості. Отже, нотаріусу не було надано усіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису. З вказаних підстав просив визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений вище виконавчий напис, а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору розміром 908,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги розміром 12 000,00 грн. (а.с. 2-8). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 24.01.2022 на 14:30 год. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали (а.с. 31). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2021 з метою забезпечення позову [PERSON] зупинене стягнення на підставі виконавчого напису № 241487, вчиненого 26.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості розміром 32 211,00 грн. (а.с. 33-34). Позивачем копії вказаних ухвал отримані 11.01.2022 (а.с. 37), а його представником - 06.01.2022 (а.с. 38). Представником відповідача копії вказаних ухвал, позовної заяви з додатками отримані 10.02.2021 (а.с. 62). Третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вказані матеріали отримано 10.01.2022 (а.с. 39). Третьою особою головним державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Берестецькою Т.Е. вказані матеріали отримано 29.12.2021 (а.с. 36). 24.01.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правову допомогу (а.с. 40-48). Станом на 04.04.2022 заяви по суті справи до суду не надходили. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 15.12.2020 між [PERSON] і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено кредитний договір № 3696491 (а.с. 15). 26.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 241487, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 відступило право вимоги за Кредитним договором № 3696491 від 15.12.2020, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 20.06.2021 по 26.06.2021 у розмірі 9 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22 686,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 25,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, загалом - 32 211,00 грн. (а.с. 15). За вказаним виконавчим написом постановою головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Берестецької Т.Е. від 26.11.2021 було відкрито виконавче провадження за № 67666689 (а.с. 14). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 26.06.2021 виконавчий напис № 241487, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 241487 від 26.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тому суд вважає, що інші доводи позовної заяви не впливають на висновки суду по суті справи, а тому судом при ухваленні рішення не оцінювались. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат позивачем та його представником надано такі докази: копію договору про надання юридичних послуг від 15.12.2021, копію акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.01.2021, розрахунок суми судових витрат, за якими виконавець надав замовнику послуги на суму 12 000,00 грн., у тому числі первинна консультація тривалістю 2 години на суму 2 000,00 грн., ознайомлення з документацією, опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини, вивчення судової практики тривалістю 2 години на суму 2 000,00 грн., складання позовної заяви, адвокатського запиту тривалістю 4 години на суму 4 000,00 грн., пошук та подання судової практики тривалістю 2 години на суму 2 000,00 грн., складання заяви про розгляд справи без участі позивача тривалістю 2 години на суму 2 000,00 грн., прибутковий касовий ордер від 21.01.2022 на суму 12 000,00 грн. (а.с. 42-48). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом із тим, відповідачем не подано відзиву на позов та не доведено неспівмірності вказаних витрат. Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 908,00 грн., 454,00 грн. (а.с. 1, 21) та витрати на правничу допомогу адвоката розміром 12 000,00 грн., а разом 13 362,00 грн.

Outcome: approved