Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 08.06.2006 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - позивач), та [PERSON] був укладений кредитний договір №308/0606/88-295 (надалі Договір кредиту), відповідно до якого останній були надані грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, зі сплатою 14% річних строком до 07.06.2016. Згідно з п.3.1 Договору кредиту позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісяця, через касу Банку, згідно з Додатком №1. 08.05.2008 між позивачем і відповідачем було укладено Додаткову угоду №1, згідно з якою сторони домовились викласти п.1.1 Договору кредиту у наступній редакції: «1.1 Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не відновлюється) у розмірі 60000,00 доларів США на строк по 07.06.2016. 3.1. Позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № [NUMBER] щомісяця, через касу Банку згідно з Додатком №2, що є невід`ємною частиною даного договору». 26.01.2010 між сторонами був укладений Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору, згідно з яким сторони домовились, що на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитною лінією, що не поновлюється, складає 43088,42 доларів США. Пункт 3.1.1 викладений в наступній редакції: «Починаючи з 10 березня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 858,06 доларів США у термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору». 26.01.2010 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору, згідно з яким сторони домовились внести зміни до п.1.1 кредитного договору та встановили строк користування кредитом по 07.06.2030 включно. Сторони домовились викласти п. 1.3 Кредитного договору у наступній редакції: «1.3 Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі: 1.3.1 14% річних за період від дати укладання Договору по 26.01.2010 включно. 1.3.2 7% річних за період користування кредитом з 27.01.2010 по 09.12.2010. 1.3.3 10% річних за період користування кредитом з 10.12.2010 по 09.12.2011. 1.3.4. 16,19% річних за період користування кредитом з 10.12.2011 по 07.06.2030». «3.1.1 починаючи з 10 березня 2010 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 392,12 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Починаючи з 10 січня 2011 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 468,29 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Починаючи з 10 січня 2012 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 698,20 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору». Однак відповідач взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту та сплаті процентів за Договором кредиту у встановлені строки не виконує. Відповідно до п.п. 3.8, 3.9 Договору кредиту 30.09.2011 у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань щодо строків оплати кредиту, позивачем на адресу відповідача булла направлена вимога повідомлення про зміну умов кредитного договору та погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі та встановлений 10-денний строк для дострокового повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним. Згідно з Договором кредиту дата, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банком відділенням зв`язку про відправлення листа з повідомленням про вручення. Заборгованість відповідачем до теперішнього часу не сплачена. Станом на 21.11.2011 заборгованість становить 53644,05 доларів США (428320,92 грн по курсу НБУ на 21.11.2011 1 долар США 7,9845 грн), де заборгованість за кредитом 50958,94 доларів США, заборгованість за відсотками 1766,91 доларів США, пеня за кредитом 576,18 доларів США, пеня за процентами 342,02 доларів США. За таких обставин, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 428320,92 грн. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі відповідач за зустрічним позовом), який у подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що 08.06.2006 вона уклала з АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» кредитний договір №308/0606/88-295 згідно з яким Банк зобов`язується надати їй 15000,00 доларів США на строк до 07.06.2016 з цільовим призначенням їх на споживчі цілі (п.1.4 Договору). За період з 08.06.2006 по 10.11.2011 позивачем за зустрічним позовом було сплачено Банку, без врахування комісійної суми 2272,50 грн, яка сплачена нею 08.05.2008 за зміну умов Кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006, близько 15582,00 доларів США основної частини тіла кредиту за кредитним договором №308/0606/88-295 від 08.06.2006 та близько 11916,00 доларів США за його користування з урахуванням простроченої заборгованості. Позивач вважає, що зобов`язання за Договором кредиту виконані нею в повному обсязі, як за основною сумою боргу, так і за процентами за користування кредитом. За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просила суд: визнати припиненими правовідносини, які виникли між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і нею на підставі кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006, з підстави виконання нею зобов`язань по даному кредитному договору в повному обсязі; відмовити в задоволенні первісної позовної заяви. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви. Відповідач та її представники: адвокат Яценко С.О. та адвокат Штангей С.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява є необґрунтованою, а тому в її задоволенні необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором, а також Законом України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що 08.06.2006 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - позивач), та [PERSON] був укладений кредитний договір №308/0606/88-295, відповідно до якого останній були надані грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, зі сплатою 14% річних строком до 07.06.2016. Згідно з п.3.1 Договору кредиту позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісяця, через касу Банку, згідно з Додатком №1. 08.05.2008 між позивачем і відповідачем було укладено Додаткову угоду №1, згідно з якою сторони домовились викласти п.1.1 Договору кредиту у наступній редакції: «1.1 Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не відновлюється) у розмірі 60000,00 доларів США на строк по 07.06.2016. 3.1. Позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № [NUMBER] щомісяця, через касу Банку згідно з Додатком №2, що є невід`ємною частиною даного договору». 26.01.2010 між сторонами був укладений Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору, згідно з яким сторони домовились, що на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитною лінією, що не поновлюється, складає 43088,42 доларів США. Пункт 3.1.1 викладений в наступній редакції: «Починаючи з 10 березня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 858,06 доларів США у термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору». 26.01.2010 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору, згідно з яким сторони домовились внести зміни до п.1.1 кредитного договору та встановили строк користування кредитом по 07.06.2030 включно. Сторони домовились викласти п. 1.3 Кредитного договору у наступній редакції: «1.3 Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі: 1.3.1 14% річних за період від дати укладання Договору по 26.01.2010 включно. 1.3.2 7% річних за період користування кредитом з 27.01.2010 по 09.12.2010. 1.3.3 10% річних за період користування кредитом з 10.12.2010 по 09.12.2011. 1.3.4. 16,19% річних за період користування кредитом з 10.12.2011 по 07.06.2030». «3.1.1 починаючи з 10 березня 2010 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 392,12 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Починаючи з 10 січня 2011 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 468,29 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Починаючи з 10 січня 2012 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтентні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 698,20 доларів США у чітко встановлений термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору». Однак відповідач взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту та сплаті процентів за Договором кредиту у встановлені строки не виконував. Відповідно до п.п. 3.8, 3.9 Договору кредиту 30.09.2011 у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань щодо строків оплати кредиту, позивачем на адресу відповідача булла направлена вимога повідомлення про зміну умов кредитного договору та погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі та встановлений 10-денний строк для дострокового повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним (том 1 а.с. 30). Згідно з Договором кредиту дата, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банком відділенням зв`язку про відправлення листа з повідомленням про вручення. Заборгованість відповідачем до теперішнього часу не сплачена. Станом на 21.11.2011 заборгованість становить 53644,05 доларів США (428320,92 грн по курсу НБУ на 21.11.2011 1 долар США 7,9845 грн), де заборгованість за кредитом 50958,94 доларів США, заборгованість за відсотками 1766,91 доларів США, пеня за кредитом 576,18 доларів США, пеня за процентами 342,02 доларів США. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі змістом ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Позивач за первісним позовом свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору\~\~до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Таким чином, з огляду на відсутність доказів належного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованою, тому суд приходить до висновку про те, що первісна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог зустрічної позовної заяви суд прийшов до таких висновків. Частинами 1, 3\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Вiдповiдно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила суд визнати припиненими правовідносини, які виникли між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і нею на підставі кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006, з підстави виконання нею зобов`язань по даному кредитному договору в повному обсязі, посилаючись на розрахунок погашення кредиту, який був долучений до матеріалів справи. Судом був досліджений вказаний розрахунок, проте вважати його належним доказом не має підстав, оскільки він складений і підписаний [PERSON] , яка є заінтересованою особою в розгляді справи на свою користь, а доказів, які б підтверджували фактичну оплату зазначених в розрахунку коштів (квитанції, чеки, платіжні доручення, тощо) до суду не надано. Крім того, розрахунок погашення кредиту [PERSON] не відповідає даним, що зазначені в розрахунку заборгованості, що був наданий позивачем за первісним позовом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували виконання [PERSON] зобов`язань по даному кредитному договору в повному обсязі, та які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, і тим самим підтверджували припинення правовідносин, що виникли між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і нею на підставі кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006, саме на тих умовах які заявлені позивачем за зустрічним позовом. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення первісного позову, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2955,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved