Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

18 жовтня 2021 року позивач звернувся з позовом до Суворовського районного суду м.Одеси, в якому просить: стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код невідомий, [INFO] ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 27 964,74 грн. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код невідомий, [INFO] ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) сплачений судовий збір у розмірі 2 2270,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 20.08.2020 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем «Тойота», державний номерний знак « [NUMBER] », була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль марки «Ніссан», державний номерний знак « [NUMBER] » отримав пошкодження. Зазначив, що постановою Київського районного суду м. Одеси відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля з метою відшкодування заподіяної йому шкоди звернувся до МТСБУ та йому було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27 964,74 гривень. У зв`язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із Відповідача в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Кремер І.О., який ухвалою від 01 лютого 2022 року матеріали цивільної справи направив до Київського районного суду м. Одеси для розгляду в порядку територіальної підсудності. Матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду м. Одеси 22 лютого 2022 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 23.02.2022 року було прийнято до свого провадження цивільну справву та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України - Батенко Є.Г. у позовній заяві просив розгляд справи здійснити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що водій [PERSON] , 20.08.2020 року близько 17:20 год., керуючи автомобілем Toyota Avensis, державний знак [NUMBER] , рухаючись по вул.. Комарова, в м. Одесі біля буд. 10/1, в порушення п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Accent, державний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в свою чергу по інерції зіткнувся з автомобілем Nissan Micra, державний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , які зупинилися попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року по справі № 947/27022/20, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно матеріалів справи, автомобіль марки «Nissan Micra», державний номерний знак « [NUMBER] » належить [PERSON] . 29 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 71094 від 05.11.2020 року, складеного СПД [PERSON] , вартість матеріального збитку автомобіля склала 27 724,90 гривень. 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В подальшому позивачем на рахунок [PERSON] на підставі наказу № 71094 було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 26 414,74 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 2545231 від 07 грудня 2020 року. Також згідно платіжного доручення № 2544676 від 18 листопада 2020 року за послуги СПД [PERSON] по визначенню розміру шкоди, позивач поніс витрати в розмірі 1 550,00 гривень. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 26 414,74 гривень, та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо страхового випадку у розмірі 1 550,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved