Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-04 00:00:00

01.02.2022 року позивач [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь неустойки (пені) від суми несплачених аліментів в розмірі 8057,20 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що 10.06.2021 року Бережанським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 2-н/593/35/2021 про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей : [PERSON] та [PERSON] ,- у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 15.11.2021 року заступником начальника відділу Бережанського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ Яцків О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за її заявою. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів у відповідача станом на 17.01.2021 року існує сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 8298 грн.. Вважає, що у виконавчому провадженні № 67520648 слід стягнути 8057,20 грн. пені від суми несплачених аліментів, а тому вона вимушена звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми пені від суми несплачених аліментів. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі та в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 08.02.2022 року, однак у наданий судом строк та станом на 05.04.2022 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 02.02.2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до змісту ст. 51 Конституції України, батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов2язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно із ст.3 ч.1 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов"язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи іншихосіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як визначено в ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини, крім випадку, передбаченому частиною п"ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Встановлено, що 10.06.2021 року Бережанським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 2-н/593/35/2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей : [PERSON] та [PERSON] ,- у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 15.11.2021 року заступником начальника відділу Бережанського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ Яцків О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою позивачки. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів у відповідача станом на 17.01.2021 року існує сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 8298 грн.. У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи. яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15ц ( провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов"язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов"язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов"язання боржником. Після порушення боржником свого обов"язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов"язку сплатити аліменти. Так, за змістом статті 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Отже , з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов"язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються ( стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць , в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 №3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв2язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою ст. 196 СК України. Обов"язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дітей. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин слід врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц ( провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчислені загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов"язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Розмір пені за місячним платежем розраховується так : заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов"язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Постановою Верховного Суду України від 11.09.2013 у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов"язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов"язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов"язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Відтак, сума пені за розрахунком заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 67520648 становить 8057,20 грн.: за червень 2021 року - 1068,30 грн.; за липень 2021 року - 1103,91 грн.; за серпень 2021 року - 1103,91 грн.; за вересень 2021 року - 1068,30 грн.; за жовтень 2021 року - 1261,70 грн.; за листопад 2021 року - 1221,00 грн.; за грудень 2021 року - 1230.08 грн.. Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів у виконавчому провадженні № 67520648 складає 8057,20 грн., які необхідно стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 196 СК України на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір в сумі 992,40 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved