Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 03.12.1988 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є двоє повнолітніх дітей. За час подружнього життя сторони придбали житловий будинок [ADDRESS] , який зареєстрували на ім`я відповідача. В добровільному порядку поділити спірне майно сторони не можуть. Відтак позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28.01.2022 призначено судове засідання у справі, з повідомленням учасників. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23.02.2022 залишено без розгляду частину позовних вимог. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Погодилась на заочний розгляд справи. Від клопотання про проведення експертизи відмовилась. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 23.02.2022 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд встановив, що 03 грудня 1988 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". Дана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2004, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Дана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5169342 від 24.10.2004 (а.с.9). Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 33 від 21.12.2015, вул. Пушкінську було перейменовано на вул. Шкільну (а.с.14). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що відповідач не визнає її право на вказаний житловий будинок. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Зважаючи на викладене, суд встановив, що житловий будинок [ADDRESS] придбаний та зареєстрований за відповідачем під час шлюбу з позивачем, а тому в силу ст. 60 СК України він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи положення вказаних вище норм, частки сторін у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] становлять 1/2 частину. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, положення ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 256, 261, 267, 372, 368 ЦК України,

Outcome: approved