Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності як за спадкоємцем за законом на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яка належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до двору колгоспника і право власності на нього виникло у п`яти його членів, в тому числі, і у спадкодавця, яка являлася власником 1/5 частини цього домоволодіння, однак не оформила правовстановлюючих документів, померла. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подала суду письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Представник Борщівської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. 19 жовтня 2021 року Борщівська державна нотаріальна контора листом №886/01-16 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням чотирнадцятої сесії першого скликання Стрілковецької сільської ради народних депутатів Борщівського району Тернопільської області від 29 листопада 1993 року [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,35 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,19 га. Згідно даних технічного паспорта, зокрема характеристики будинку, господарських будівель та споруд, інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовлених техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] 15 липня 2021 року, дійсна вартість домоволодіння [ADDRESS] становить 193362,00 грн. Житловий будинок побудовано в 1961 році, веранду, літню кухню, господарські будівлі в 1960 -1982 роках. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А»; веранда «а»; сарай «Б», гараж «В», сарай «в», літня кухня «Г», тамбур «г», сарай «г1», криниця «к»; ворота «1», огорожа «2». Згідно довідки старости Стрілковецького старостинського округу Борщівської міської ради №491 від 26 жовтня 2021 року та доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг с.Стрілківці Борщівського району за 1986-1990 рр., 1991-1995 р.р. господарство, що знаходиться в [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів, членами якого були : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] , належало право власності на спірне домоволодіння по 1/5 частині кожному. [PERSON] померла [INFO] в с.Стрілківці Борщівського району Тернопільської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , то за нормами ст.548 діючого на той час Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За даними листа від 19 жовтня 2021 року Борщівської державної нотаріальної контори №886/01-16, відповідно до інформаційної довідки № 1246/01-21, виданої Державним нотаріальний архівом Тернопільської області 29 вересня 2021 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу та видано на ім`я дочки спадкодавця, позивачки по справі [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай). Отже, після померлої [PERSON] такою, що прийняла спадщину, зокрема 1/5 частину спірного домоволодіння, є дочка спадкодавця, позивачка по справі [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно [PERSON] немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. На підставі п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.548 ЦК 1963 р. ст.ст.16, 25, 26, 392,1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved