Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-08 00:00:00

12.04.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, за змістом якої просить усунути перешкоди зі сторони відповідачки шляхом визначення способу участі позивача, як бабусі, у вихованні та вільному спілкуванні із онуком [PERSON] , [INFO] , а саме безперешкодно забирати його додому кожну першу та третю неділю місяця, другу та четверту суботу місяця з 10:00 год. до 18:00 год., а також на тиждень - під час літніх канікул. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що син позивачки [PERSON] одружився з відповідачкою орієнтовно 09.08.2013 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , який багато часу проводив з позивачкою та сестрами від першого шлюбу сина [PERSON] і [PERSON] , які вже дорослі, дуже його люблять та приймали участь в його вихованні. Після смерті [INFO] сина відповідачка забрала дитину від сім`ї покійного чоловіка, переховує його, не дає спілкуватися з родиною. Як зазначає представник позивачки, дитина проживає у невідомих умовах, відповідачка одразу знайшла нового чоловіка. Вся сім`я страждає через розлучення із дитиною. Оскільки після численних дзвінків та повідомлень з проханнями бачитися з онуком, спілкуватися та приймати активну участь в його вихованні, відповідачка не реагує, змушена звернутися до суду із даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 року цивільна справа передана в провадження судді Логвінова А.О. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 28.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 19.05.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки [PERSON] просить позов задовольнити частково, встановити позивачці графік спілкування з онуком наступним чином: кожний понеділок або п`ятницю (за попереднім погодженням позивачки з відповідачкою) з 17:30 год. до 19:00 год. в межах постійного місця проживання дитини разом із відповідачкою на прогулянці або у разі поганих погодних умов в квартирі без можливості відвідування дитиною місця проживання позивачки, окрім понеділків або п`ятниць, коли у відповідачки, її батьків або старшого сина день народження, Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця; у випадках, коли відповідачка не перебуває з дитиною в м. Харків та у разі, якщо відповідачка або її дитина хворіють. Якщо позивачка відчуває себе хворою, відвідування вважає неможливими. Підстав для задоволення інших позовних вимов, не вбачає. Вказала, що з чоловіком відповідачка прожила в зареєстрованому шлюбі понад 7 років, від шлюбу народився син [PERSON] [INFO] чоловік помер від коронавірусу, що для відповідачки та її сина стало тяжкою втратою, з того дня їх життя змінилося. Зауважила, що за життя чоловіка, позивачка не спілкувалася з відповідачкою, не відвідувала сімейні свята, зокрема й день народження онука, вважала відповідачку ворогом сім`ї. Раз на тиждень чоловік разом із сином відвідували позивачку, при цьому хлопчик сам, без присутності батьків, ніколи не залишався у позивачки. Разом із позивачкою в квартирі проживають 2 доньки та дружина від першого шлюбу покійного чоловіка, після смерті якого позивачка погрожувала відповідачці, в зв`язку з чим вона змушена була переїхати. До цього проживала з позивачкою в одному будинку. Вважає, що бажання позивачки - завдати відповідачці болю, страждань, а не намір спілкуватися з онуком. Повідомила, що дитина перебуває в дитячому садочку з понеділка по п`ятницю, відвідує заняття у дитячому центрі раннього розвитку « Сонячні промінчики » по вівторках, середах та четвергах з 17:00 год. по 18:00 год. На даний час дитина перебуває у важкому психоемоційному стані через втрату батька та відчуває тісний взаємозв`язок із відповідачкою через малий вік, тому за її відсутності не зможе спілкуватися з позивачкою. Через наявність захворювань - діскінезії жовчовивідних шляхів та перегину жовчного міхура хлопчик отримує відповідне лікування, призначено дієтичне харчування. Зазначила, що оскільки [PERSON] проживає разом із колишньою дружиною померлого чоловіка, для відповідачки є неприйнятним перебування її сина за місцем проживання позивачки, яка до того ж, має певні проблеми з руховим апаратом, через що, на думку представника, не матиме можливості забезпечити достатній догляд за дитиною та унеможливлює її виїзд на відпочинок разом із онуком. Не зважаючи на це, розуміючи важливість виховання в дитини сімейних цінностей, відповідачка погоджується надати можливість участі бабусі у вихованні її сина та визначених нею умовах. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони та треті особи не скористалися. За клопотанням представника позивачки судовий розгляд неодноразово відкладався для надання додаткових доказів, зокрема висновку органу опіки і піклування. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 року, судова справа №615/468/21 (провадження №2/615/230/21) передана в провадження судді Токмакової А.П. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Логвінова А.О. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судове засідання сторони та представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими, черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення судового розгляду не направили. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України). Суд приймає до уваги, що належне позивачці право у відповідності до ст.ст.19,159,263 СК України на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування, який, до того ж, приймає участь у судовому розгляді, але протягом тривалого часу суду не надано будь-яких обґрунтованих пояснень або висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Враховуючи, що суд не пов`язаний висновком органу опіки та піклування, справу вирішено на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.1975 року м. Харків палац новонароджених, актовий запис №2666. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2016 року Червонозаводським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач [PERSON] , актовий запис №982. Батьки дитини перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2013 року, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.08.2013 року відділом ДРАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ, актовий запис №856. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.10.2020 року Харківським міським відділом ДРАЦС СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №15477. Відповідно до довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №125 комбінованого типу Харківської міської ради» №99/01-52/21 від 06.05.2021 року, [PERSON] відвідує заклад з 19.06.2019 року по теперішній час. Також [PERSON] з 01.09.2020 року по теперішній час відвідує заняття у дитячому центрі раннього розвитку «Сонячні Промінчики» три рази на тиждень: вівторок з 17:00 год. по 18:00 год., середа з 16:00 год. по 17:00 год., четвер з 17:00 год. по 18:00 год., про що свідчить довідка ФОП [PERSON] від 11.05.2021 року. Зі змісту письмової консультації психолога від 07.05.2021 року слідує, що у [PERSON] на фоні підвищеної тривожності відмічається «застрягання» та регресивна поведінка, імовірно через травмуючий досвід, пов`язаний зі смертю батька. [PERSON] з народження спостерігається в КНП «МДП №7» ХМР на «Д» обліку з приводу діскінезії жовчовивідних шляхів, перегину жовчного міхура, отримує лікування, рекомендовано дієтичне харчування - стіл №5 (довідка від 13.05.2021 року). Як вбачається із договору позички квартири від 01.01.2021 року, [PERSON] разом із сином безоплатно користується квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Ч.7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Ч.1 ст.151 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України). Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Вимогами ст.18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Ст.263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України, за положеннями якої суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав. Питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Одним із завдань СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що саме мати несе першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію материнського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дає мати. Вирішуючи питання порядку та часу спілкування позивачки з онуком, судом враховано малолітній вік дитини, наявність конфліктів між сторонами. Суд звертає увагу, що обраний позивачкою спосіб спілкування з дитиною, а саме кожну першу та третю неділю місяця, другу та четверту суботу місяця з 10:00 год. до 18:00 год. безперешкодно забирати онука до себе додому для проведення з ним часу, спілкування з бабусею, сестрами та іншими рідними; забирати онука на відпочинок з сім`єю на тиждень під час літніх канікул, мінімізує участь матері у вихованні сина, тобто позивачка фактично просить позбавити відповідачку можливості виховувати сина, що призведе до порушення переважного права відповідачки на особисте виховання дитини. Такий спосіб не буде відповідати першоосновам розвитку особистості хлопчика, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі. Враховуючи вік дитини, суд вважає слушними зауваження відповідачки щодо врахування стану здоров`я дитини, розпорядку дня та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні порядку участі інших родичів у її вихованні, тому задовольняє позов лише в частині позовних вимог, які відповідачка фактично визнає. Обставин, які б свідчили про перешкоджання відповідачкою у спілкуванні з дитиною, судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial