Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-03 00:00:00

Представник позивачки адвокат Марич І.Ю. в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування вимог зазначив, що 17 серпня 2020 року між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] були укладені три договори про надання послуг з вивчення її трьома дітьми іноземних мов у формі індивідуальних занять в Агенції іноземних мов та перекладів «Solomon Agency», що підтверджено Анкетами слухача курсів, підписаних відповідачкою в інтересах доньки [PERSON] та синів [PERSON] та [PERSON] .У грудні 2020 року позивачкою через спеціалістів Агенції іноземних мов та перекладів «Solomon Agency» було надано відповідачці послуги з вивчення іноземних мов, а саме: проведено навчання Апшай Сніжани в кількості 24 години на суму 1752 грн. (із розрахунку 73 грн. за 1 год.), [PERSON] в кількості 26 години на суму 2340 грн. (із розрахунку 90 грн. за 1 год.) та [PERSON] в кількості 26 годин на суму 3900 грн. (із розрахунку 150 грн. за 1 год.), всього на загальну суму 7 992 грн. За умовами договору оплату відповідачка повинна була здійснити в кінці місяця, після отримання послуг. Проте, внести в касу Агенції оплату в кінці грудня 2020 року чи в наступні періоди відмовляється. Отже, заборгованість по сплаті за виконанні роботи складає 7 992 грн. Позивачем на ім`я відповідачки було направлено письмову вимогу здійснити погашення простроченої суми у повному обсязі, на яку вона не відреагувала та на день подання позову заборгованість за договором так і не сплачена, чим порушено законні права позивача. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки ФОП [PERSON] борг за надані послуги в сумі 7 992 грн. а також судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмір 3 200 грн. 08 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених підстав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України, передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] здійснює господарську діяльність за адресою [ADDRESS] та зареєстрована як фізична особа-підприємець (код ЄДРПОУ 2767814088) з наступним переліком видів господарської діяльності, згідно з КВЕД: 85.59 (інші види освіти, н.в.і.у.); 74.90 (інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у); 85.60 (допоміжна діяльність у сфері освіти); 74.30 (надання послуг перекладу); 82.19 (фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність), що підтвердується витягом з реєстру платників єдиного податку від 05 квітня 2017 року (а.с.18). Підставою звернення до суду є стягнення боргу за надані послуги в сумі 7992 грн., яка на думку позивача виникла внаслідок невиконання відповідачкою трьох договорів про надання послуг з вивчення іноземної мови у формі індивідуальних занять в агенції іноземних мов та переладів «Solomon Agency». У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 625, 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Частиною 1 статті 901 ЦК України, визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 905 ЦК України). Однак, позивачем не надано суду жодного доказу того, що між нею та відповідачкою існували договірні відносини. Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує лише посилаючись на Анкети слухача курсу [PERSON] [PERSON] та [PERSON] від 17 серпня 2020 року в яких містяться відомості про їх батьків, про намір вивчення німецької мови для подальшого навчання за кордоном, час її вивчення, а також на розрахунки про кількість годин навчанння та їх вартість (а.с. 8-13). Проте, відповідні анкети не підтверджують укладення договору між позивачкою ФОП [PERSON] та [PERSON] . З наведеного вбачається, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, а також враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка та її представник, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, приймаючи до уваги те, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати по справі слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed