Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. У період з 06 червня 2019 року по 05 травня 2020 року позивачка знаходилась у трудових відносинах з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці серія [NUMBER] від 23.06.1997р., трудовим договором № 1/2019 від 06.06.2019р. Під час мого знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні у розмірі 11\~540,11 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана боржником за № 180221 від 18.02.2021 року. 05 травня 2020 року позивачка була звільнена згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років), згідно з наказом № 03 від 05.02.2020 року. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача 05.05.2020 р., відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Згідно з копією розрахункових листків за квітень 2020 р. та травень 2020р. за період з 01 квітня 2020р. по 05 травня 2020р. було нараховане до виплати: 4497,95 грн. - заробітна плата за квітень 2020 р. 423,69 грн. - заробітна плата за травень 2020 р. 6618,47 грн. - компенсація за 49 днів невикористаної відпустки. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовому порядку 11540,11 грн. Відповідач неодноразово в телефонних розмовах обіцяв виплатити належні мені кошти, але станом на 15.06.2021р не виплатив. Згідно з\~довідкою відповідача\~N°\~180221\~від 18.02.2020\~р.\~середньомісячна заробітна\~плата за\~два календарні\~місяці роботи\~склала 5000,00\~грн.\~Середньоденна заробітна\~плата позивача\~складає 238,10 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 279 (двісті сімдесят дев`ять) робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 66429\~грн. 90коп. Позивач просить стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 11540,11 грн. Стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Станом на 15.06.2021р середній заробіток за період затримки розрахунку складає 66429 грн. 96 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без його участі та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про час, дату та місце судового розгляду, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами відповідно до положень ст.ст. 274-280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. У період з 6 червня 2019 року по 05 травня 2020 року позивачка знаходилась у трудових відносинах з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що підтверджується записами у трудовій книжці серія [NUMBER] від 23.06.1997р., трудовим договором № 1/2019 від 06.06.2019р. Відповідно до наказу №03 про припинення трудового договору [PERSON] звільнена з посади головного бухгалтера згідно зі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років) з 5.05.2020 року. Згідно з копією розрахункових листків за квітень 2020 р. та травень 2020р. за період з 01 квітня 2020р. по 05 травня 2020р. було нараховане до виплати: 4497,95 грн. - заробітна плата за квітень 2020 р. 423,69 грн. - заробітна плата за травень 2020 р. 6618,47 грн. - компенсація за 49 днів невикористаної відпустки. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 11540,11 грн. Згідно з\~довідкою відповідача\~N°\~180221\~від 18.02.2020\~р.\~середньомісячна заробітна\~плата за\~два календарні\~місяці роботи\~склала 5000,00\~грн.\~Середньоденна заробітна\~плата позивача\~складає 238,10 грн. Відповідно до ч.1 ст.47 КзпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. За правилами абзацу 3 п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно із абзацом 1 п.8 розділу ІV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденний заробіток позивачки складає 238,10 грн. З 05.05.2020 по день ухвалення рішення 23.02.2022 пройшло 454 робочих дні, таким чином, середній заробіток за весь період затримки розрахунку за вказаний період складає 108097,40 грн. Оскільки суд задовольняє позов, то у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн. згідно із Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved