Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-24 00:00:00

02 вересня 2021 року Повне товариство «Ломбард «Топ» «Імперіал» Аксентьєв О.О. і компанія» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 115\~117 грн. Позивач посилається на те, що [PERSON] працював на посаді контролера відділення ломбарду Повного товариства «Ломбард «Топ» «Імперіал» Аксентьєв О.О. і компанія», посадовою інструкцією відповідача передбачено відповідальність за завдання матеріальної шкоди. 02 серпня 2019 року з відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 27 квітня 2020 року згідно акту інвентаризації виявлено нестачу коштів у касі на суму 115\~117 грн, в поясненнях до акту відповідач вказав, що самовільно взяв грошові кошти в касі на свої потреби. 28 вересня 2021 року з ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшли відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] [ADDRESS] . 29 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації. Поштове відправлення не було отримано з невідомих причин і повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином судом були дотримані вимоги статті 128 ЦПК України щодо направлення відповідачу процесуальних документів, які не були отримані відповідачем з невідомих причин. Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи видно, що наказом № 49-К від 02 серпня 2019 року [PERSON] був призначений на посаду контролера відділення №8 ломбарду Повного товариства «Ломбард «Топ» Аксентьєв О.О. і компанія» з 02 серпня 2019 року (а.с.10). Згідно з посадовою інструкцією (а.с.14-17) на контролера ломбарду покладаються такі функції: -прийом від населення та оцінка товарно-матеріальних цінностей, -ведення обліку і складання необхідної звітності по товарно-матеріальним цінностям, -здійснення первинного фінансового моніторингу, ідентифікації та верифікації клієнта (представника клієнта), вивчення клієнта, визначення (виявлення) та проведення оцінки ризиків легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, здійснення моніторингу ризиків клієнтів тощо. Для виконання покладених на нього функцій контролер ломбарду зобов`язаний: -приймати від населення в заставу або на зберігання товарно-матеріальні цінності, оцінювати їх і визначати розмір видаваної під заставу позики, -контролювати дотримання правил зберігання матеріальних цінностей в сховищах, -вести оперативний облік та складати звітність щодо товарно-матеріальних цінностей, зданих в заставу або на зберігання, -брати участь в роботі комісії з реалізації незатребуваних речей, -вивчати попит населення на послуги ломбардів, -контролювати дотримання правил фінансового моніторингу. 02 серпня 2019 року між Повним товариством «Ломбард «Топ» Аксентьєв О.О. і компанія» та контролером ломбарду [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність на весь час роботи з майном та іншими матеріальними цінностями підприємства, що ввірені працівникові (а.с.15). Згідно з актом про результати інвентаризації наявних коштів 27 квітня 2020 року, що зберігаються у Відокремленому підрозділі № 12 ПТ «Ломбард «Топ» «Імперіал» Аксентьєв О.О. і компанія», встановлено нестачу грошових коштів у розмірі 115\~117 грн. Акт складено з метою відображення результатів інвентаризації наявних коштів (готівки, цінних паперів, що зберігаються в касі (а.с.19-20). Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю працівника). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт перший статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Перелік вказаних посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність має бути затверджений в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Проте чинною наразі є постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Зазначеною постановою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва. До вказаного Переліку входять зокрема старші контролери-касири і контролери-касири; старші контролери і контролери; старші касири і касири; а також інші працівники, які виконують обов`язки касирів. Таким чином договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладений з працівником, який обіймає посаду контролера, лише у разі, якщо цей працівник виконує обов`язки касира. Посадовою інструкцією на контролера ломбарду не покладено функції касира, тому відповідач не відноситься до категорії працівників, з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 29 червня 2021 року у справі № 686/12599/17 Верховний Суд визначив, що договір про повну матеріальну відповідальність можна укладати у письмовій форму тільки з працівниками визначених категорій. Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до Переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсним. Сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України. Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-16цс12 від 25 квітня 2012 року, за яким договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed