Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати відповідача батьком [PERSON] та внести зміни до актового запису №25 від 26.02.2013 про народження останнього, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області, зазначивши його батьком [PERSON] . Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог посилалась на те, що з 2011 року проживали з [PERSON] в цивільному шлюбі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У 2013 році вона завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] . [PERSON] являється батьком дитини, проте під час реєстрації народження дитини запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України. Спочатку відповідач визнавав дитину та допомагав виховувати, 17.09.2013 сторони зареєстрували шлюб та продовжували проживати разом. Проте, з липня 2021 року припинили подружні відносини. На даний час [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Тому звернулася до суду з даним позовом. В підготовчому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, вказавши, що є батьком [PERSON] , [INFO] . Наслідки визнання позову йому роз`яснені і зрозумілі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України суд, за результатами підготовчого провадження, ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Ст. 51 Конституції України, ч.ч.2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області 26.02.2013, батьками дитини вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як видно з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 18.11.2021, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. В підготовчому засіданні відповідач визнав ту обставину, що він являється біологічним батьком [PERSON] . На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства [PERSON] щодо [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] суд дійшов наступних висновків. В ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Про такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом відповідача визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стягнення слід почати з 09.02.2022 і до досягнення [PERSON] повноліття.

Outcome: approved