Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

07.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним свого сина [PERSON] , який страждає на психічне захворювання, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки та просить призначити її опікуном. Заявник та представник заінтересованої особи не з`явилася в судове засідання, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.1997 року, Виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за сином, проживає спільно з ним. Судом також встановлено, що визнання [PERSON] недієздатним заявниці необхідно для оформлення над ним опіки та отримання державної соціальної допомоги у зв`язку з цим. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Із копії медичного висновку № 1704/18 (а.с. 13), висновку судово-психіатричного експерта (а.с. 26-30) вбачається, що [PERSON] має ознаки хронічного психічного захворювання, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і, за поданням органу опіки та піклування, призначає їй опікуна. Ухвалюючи рішення від 24 жовтня 1979 року у справі Винтерверп (Winterwerp) против Нидерландов Європейський Суд виходив із того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд. У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини визнав невиправданим рішення судді розглянути справу на підставі письмових доказів, без особистої присутності громадянина і заслуховування його доводів і визнав, що в даному розгляді мало місце порушення принципу змагальності і тим самим порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При вирішенні заяви судом досліджено наступні докази: - протокол засідання ВКК №84 від 30.07.2018 року (а.с.8), з якої слідує, що [PERSON] має групу інвалідності І «А»; - копія медичного висновку № 1704/18 (а.с.13), [PERSON] має захворювання туберозний склероз; - висновок судово-психіатричної експертизи за №09 від 26.01.2022 року (а.с.26-30), згідно якого у [PERSON] виявлена важка розумова відсталість внаслідок туберозного склерозу, перинотальної та постнатальної патології, з вираженою затримкою психічного розвитку, систематичною епілепсією. Досліджені докази свідчать про можливість призначення заявника опікуном.

Outcome: approved