Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона з 04.09.2017 року перебуває в трудових відносинах із Сквирським закладом дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу №6 "Ромашка" діловодом, кастелянкою за сумісництвом. 05.11.2021 року директор ЗДО [PERSON] ознайомила її з повідомленням №75 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19»від 04.11.2021 та надали строк до 05.11.2021 року подати підтверджуючий документ про наявність профілактичного щеплення або довідку з медичного закладу про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №595. Також, в цьому повідомленні малося попередження, що у разі не надання вказаних вище документів, позивачку буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП України та ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року, але із збереженням місця роботи до усунення причин відсторонення. 08.11.2021 року позивачку було ознайомлено з наказом №131-к від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи Марини Архипенко» та недопущено до роботиз підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19. Копію наказу їй не вручили. Підставою для винесення наказу стало повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 від 04.11.2021 року №75. Позивачка вважає даний наказ незаконним та таким, який підлягає скасуванню судом, оскільки в ньому відсутні належні правові підстави, адже ст.46 КЗпП України містить вичерпний перелік підстав для відсторонення та така підстава як в інших випадках, передбачених законодавством, не може бути застосована до спірних правовідносин, тому що наказ МОЗ №2153 не встановлює та не передбачає, що діяльність перелічених в ньому працівників може привести до зараження працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, тому підстави для відсторонення, що передбачені в передбачених ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» відсутні. Враховуючи ту обставину, що трудовим законодавством не врегульовано порядок відновлення права працівника у зв`язку з незаконним відстороненням та компенсації у зв`язку з цим втраченої частини заробітної плати, суд може застосувати аналогію закону та вирішити питання поновлення порушеного права та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням без збереження заробітної плати, застосовуючипорядок визначений в статті 235 КЗпП України. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Крім цього, позивачка вважає, що неправомірним рішенням директора ЗДО № 6 «Ромашка» позивачці завдано моральну шкоду. По-перше, це виражалося в зневажливому ставленні самого директора до позивачки, коли остання сказала, що не погоджується з наказом, що вважає його незаконним та таким, що порушує її права та законні інтереси та зазначила, що має право на висловлювання власної думки (стаття 34 Конституції України), після чого образливі вислови звучали в сторону позивачкив присутності колег. Наслідком такого наказу та зневажливої поведінки директора стало також те, що після цього колеги перестали спілкуватися з позивачкою, ставляться до неї без поваги, мотивують це тим, що вона не вакцинована, тобто позивачка відчуває на собі дискримінацію в силу того, що вона не вакцинована, хоча абзацом 1,2 статті 24 Конституції україни, передбачено, що громадяни мають рівні констит уційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеївчи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етничного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно, для відновлення своїх порушених прав, позивачка змушена була викликати працівників поліції і також пережила стрес, а також з їх сторони зневагу. Всі ці події спонукали до того, що позивачка пережила нервове потрясіння, зневагу З урахуванням наведеного та уточненої позовної заяви від 14.01.2022 року позивачка [PERSON] просить суд: Визнати незаконним та скасувати наказ директора Сквирського закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу № 6 "Ромашка" від 08.11.2021 року №131-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Поновити [PERSON] на роботі в Сквирському дошкільному навчальному закладі дошкільної освіти комбінованого типу № 6 «Ромашка» на посаді діловода, кастелянки за сумісництвом. Стягнути з Відділу освіти Сквирської міської ради на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнути з Відділу освіти Сквирської міської ради на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Стягнути з Відділу освіти Сквирської міської ради на користь [PERSON] 908 грн. судового збору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представникадвокат [PERSON] до суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 80). Представник відповідача Відділу освіти Сквирської міської ради Київської області Олександр Заболотний в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить суд справу слухать у відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи документи, позовні вимоги не визнають (а. с. 78). Представник відповідача Сквирського закладу дошкільної освіти (ясла - садок) комбінованого типу № 6 «Ромашка» Сквирської міської ради Київської області Ларисв Кульбабенко в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить суд справу слухать у відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи документи, позовні вимоги не визнають (а. с. 79). Представник відповідача Начальник відділу освіти\~Сквирської міської\~ради Київської\~області Заболотний\~Олександр подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував тим, що позивачем не було виконано вимоги наказу МОЗ від 4 жовтня 2021 р. № 2153, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням підлягають зокрема працівники закладів дошкільної освіти. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року. Стосовно доводів позивачки щодо завдання моральної шкоди, то представник відповідача зазначає, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`зку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав наданих споживачам, інших цивільних прав. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до ст. 237 1 КЗпП України за наявності порушенняправ працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільненняабо переведення, невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життевих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте відділом освіти не було здійснено тих чи інших рішень, дій щодо позивачки, що можуть являти собою завдання моральної шкоди(а.с.60-63). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК Українинеявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст.211, 223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] з 10.04.2017 року прийнята діловодом, кастелянкою за сумісництвомСквирського закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу №6 "Ромашка", згідно наказу від 30.03.2017 року №26-к, що підтверджуєть копією Трудової книжки Серія [NUMBER] (а.с. 9-12). З копії повідомлення №75 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19» від 04.11.2021 вбачається, що 05.11.2021 року позивачку повідомили, що з 08.11.2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників закладу. Вказано, що на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 р. № 2153 та Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 просять до 05.11.2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. Зазначено, що також позивач можете надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 р. № 595. Зазначено, що 08.11.2021 року її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ. Інформовано також, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за позивача страховий внесок. Період відсторонення без збереження зарплати не увійде й до стажу, що дає право на щорічну відпустку (ст. 9 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР) (а.с. 21-22). Позивач із повідомленням ознайомлена 05.11.2021 року, про що свідчить її особистий підпис та отримала другий примірник (а.с.22). З копії наказу директора Сквирського закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу №6 "Ромашка"від 08 листопада 2021 року №131-к вбачається, що позивачку відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати, але із збереженням місця роботи на періодвідсутності підтверджувальних документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення профілактичного щеплення. Підставою відсторонення вказано повідомлення від 04.11.2021 №75 (а. с. 25). З довідки Відділу освіти Сквирської міської ради Київської області про доходи [PERSON] вбачається, що позивачка за період вересень-жовтень 2021 року отримала доходи на суму 9428,91 грн., а саме:у вересні - 4500,00 грн. та у жовтні - 4928,91 грн. (а.с.55). Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Щодо позовної вимоги скасувати наказ директора Сквирського закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу №6 "Ромашка" від 08.11.2021 року №131-к «Про відсторонення від роботи Марини Архипенко» судом встановлено наступне. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до ч.1-2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення`профілактичні щепленн з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Підпунктами 1,2 пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 08 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019). Оскаржуваний наказ винесений директором закладу,

Outcome: partial