Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що в даній квартирі зареєстровані відповідачі, однак останні понад п`ять років там не проживають, мешкають за кордоном. При цьому, не сплачують за комунальні платежі, участі в утриманні житла не беруть. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До початку розгляду справи представник позивача подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.11.2001 року (а.с. 12). Із копії будинкової книги вбачається, що у вказаній квартирі окрім позивача також зареєстровані відповідачі (а.с. 14-17). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як з`ясовано судом та як вбачається з повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області і письмових пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 2016 року (а.с. 18-20). А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належною позивачу квартирою підлягає задоволенню.

Outcome: approved