Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

позивач [PERSON] просить суд визнати причини пропуску [PERSON] , [INFO] , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] поважними та встановити [PERSON] , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,75 га, розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222287200:05:007:0015, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 781343 від 30.03.2006 р. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини [PERSON] заповіту на належне йому майно, у тому числі на вищевказану земельну ділянку, складено не було. Вона, [PERSON] , є дочкою померлого [INFO] [PERSON] та спадкоємицею його майна першої черги за законом. Крім неї, із спадкоємців за законом першої черги після [PERSON] залишився син [PERSON] , тобто відповідач. Враховуючи вищевикладене, вона має право на майно, що належало її батьку, [PERSON] . У зв`язку з наведеним, для оформлення спадкових прав на майно [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка М.Г. Листом № 232/02-14 від 24.11.2021 р. Кулініченко М.Г. роз`яснив їй, що оскільки вона не проживала з померлим [PERSON] на день його смерті, нею було пропущено встановлений законом строк на подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій та порекомендував звернутись до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини згідно з ст. 1272 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вона після смерті батька не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки на час смерті батька, оскільки відразу після смерті матері вона займався похованням і іншими обрядами пов`язаними з поховання. При цьому, подачу заяви до нотаріуса відразу після смерті батька вона вважав невірним. Вона зазначає, що вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк через відсутність правових знань відносно законодавчих вимог щодо подачі заяви. Вищезазначені причини пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини на її думку є поважними та можуть бути визнанні такими судом. Необізнаність спадкоємця щодо порядку та строків прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17). Крім того, вона є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , оскільки відповідач не претендує на спадщину батька, не приймав її та не планує приймати. Таким чином, вона, яка має цивільний інтерес у оформленні спадкових прав на майно [PERSON] , є єдиним спадкоємцем його майна за законом. Із зустрічним позовом звернувся [PERSON] та просить суд визначити йому, [PERSON] , додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , обґрунтовуючи позов наступним. Він, [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [INFO] [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав з ним за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання з батьком за однією адресою підтверджується довідкою виконкому Кагарлицької міської ради Київської області с. Стави від 25.01.2022 № 29. Факт смерті його батька підтверджується його свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 21.10.2020. Родинні відносини з померлим підтверджуються свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , яке видане виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстроване Відділом ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ від 25.01.2022. Як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування майна після смерті батька в порядку визначеному ст. ст. 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1278, 1296, 1297, 1298 Цивільного кодексу України. Також, окрім нього, спадкоємцем першої черги за законом є і його рідна сестра [PERSON] , [INFO] . На зазначене майно свідоцтво про право на спадщину йому не видавалося, оскільки ним був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Так, відповідна заява про прийняття спадщини ним не подавалась з причин відсутності у нього правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Зокрема, він не знав та не мав достовірної інформації з інших джерел про те, що у його батька була належним чином оформлена земельна ділянка, право власності на яку, посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 781343, що виданий розпорядженням Кагарлицької РДА від 14.12.2005 № 740 на ім`я [PERSON] , оскільки оригінал зазначеного документа був тільки у розпорядженні його сестри [PERSON] . Про наявність вищевказаного державного акту на земельну ділянку, він довідався лише після того, як [PERSON] звернулась до суду з первісною позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, маючи процесуальний статус відповідача за первісним позовом у цивільній справі № 368/76/22, про державний акт на спадкову земельну ділянку, він взнав ознайомившись із копією позовної заяви, що була адресована йому, як стороні зазначеної справи. До цього часу, він хибно припускав, що дана земельна ділянка за життя його батьком не була юридично оформлена і за даних обставин до нотаріуса він не звертався. Однак, 24.01.2022, на його усне звернення до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка М. Г. з питань оформлення належних його спадкових прав, йому було відмовлено, що підтверджується листом від 24.01.2022 № 17/01-16. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: ?визнання права; ?визнання правочину недійсним; ?припинення дії, яка порушує право; ?відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; ?зміна правовідношення; ?припинення правовідношення; ?відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; ?відшкодування моральної (немайнової) шкоди; ?визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України, визначено - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1225 ЦК України, визначено, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положенням постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] на підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо зустрічних позовних вимог, то не заперечує проти їх задоволення. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник на підготовче засідання не з`явилися, подавши до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у відсутність представника та позивача. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносин. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,75 га, розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222287200:05:007:0015, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 781343 від 30.03.2006 р. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на спадкове майно складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] від 27.03.1997 р., свідоцтвами про укладення шлюбів, згідно яких нею було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] є сином померлого [PERSON] , і родинні відносини з померлим підтверджуються свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке видане виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстроване Відділом ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ від 25.01.2022. Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] є дочкою та сином померлого [INFO] [PERSON] та спадкоємцями за законом першої черги на його майно. Інших спадкоємців за законом першої черги після [PERSON] не залишилось. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними та такими, що пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа №6-148цс15). Відповідно до п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування. Суд оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку, що позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] з поважних причин пропустили встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про визнання даних обставин пропуску строку поважними, а тому позови позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved