Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2011 року розірвано. Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.12.2009 року з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 02.12.2009 року. На утримання сина відповідач аліментів не сплачує. Зазначає, що на даний час ситуація у країні змінилася, гривня знецінюється, її матеріальний стан погіршився. Аліменти відповідач не сплачує. Вона змушена залишати дітей і виїжджати на заробітки за кордон для того щоб заробити кошти на їх утримання. Діти проживають з нею і знаходяться на її триманні. Відповідач є працездатним, працює по найму, має постійний дохід. Він зобов`язаний нести витрати по утриманню дітей: на придбання їжі, одягу, шкільного приладдя, ліків, оздоровлення тощо. За наведених обставин, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.12.2009 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, не заперечує щодо прийняття заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2011 року було розірвано (а.с. 11). Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9). Згідно довідки, виданої виконкомом Білківської сільської ради №652 від 17.11.2021 діти проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] , і знаходяться на її триманні (а.с. 10). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.12.2009 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 02.12.2009 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією виконавчого листа від 17.12.2009 року, виданого Баришівським районним судом Київської області (а.с. 7). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема, тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. З огляду на вище викладене, суд доходить висновку, що позовна вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , встановлених рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.12.2009 року підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 300,00 грн. Судом також встановлено, що у сторін народилася ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , який також проживає із позивачем. А тому, беручи до уваги вищевикладені норми СК України, суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню аліменти на малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 908 гривень. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial