Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Долинка О.А. звернувся до суду з даним позовом в інтересах [PERSON] , мотивуючи його тим, що позивачу стало відомо, що на виконанні Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 64807595 з виконання виконавчого напису, вчиненого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за № 9903, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» коштів у сумі 45\~173,51 гривень за період з 08.02.2018 по 23.01.2020. Представник позивач зазначає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог \~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався, що заборгованість являється безспірною, оскільки відповідач для вчинення даного напису надав нотаріусу тільки виписку за Кредитним договором № 001-08518-311213 від 31.12.2013, а сам кредитний договір як документи, що підтверджує наявність кредитних відносин між сторонами, взагалі відсутній. Крім того, за твердженням позивача даний кредитний договір не посвідчувався нотаріально, а тому нотаріус не міг вчинити виконавчий напис. Крім того, на думку представника позивача, із оскаржуваного виконавчого напису та виписки а кредитним договором неможливо встановити дотримання відповідачем строків давності для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Також із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що відповідач набув прав вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення прав вимоги № 0/01/20-1/1 від 20.01.2020, укладеним з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», яке в свою чергу набуло прав вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09.02.2018, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», однак [PERSON] зазначає, що жодних документів на підтвердження факту набуття відповідачем прав вимоги до позивача немає. Таким чином заборгованість за кредитним договором, про стягнення якої видано виконавчий напис, не є безспірною. Оскільки нотаріусом при винесенні даного виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, представник позивача просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29.01.2020, зареєстрований за № 9903, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 45\~173,51 гривень заборгованості. Ухвалою суду від 31.01.2022 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ТОВ\~«Фінансова компанія\~управління активами»\~відзиву на\~позов у\~встановлені судом\~строки не\~подав,\~його представник\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча відповідач\~повідомлявся про\~час та\~місце розгляду\~справи у\~визначеному чинним\~законодавством порядку,\~в тому\~числі шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті судової\~влади.\~Відповідач причини\~неявки представника\~суду не\~повідомив,\~з заявою\~про розгляд\~справи у\~його відсутність\~до суду\~не звертався. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічов Олег\~Миколайовичв судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причини своєї неявки, жодних пояснень щодо даного спору не надав. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського \~міського нотаріального\~округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9903, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 195-К від 09 лютого 2018 року було відступлено право вимоги за Кредитним договором № 001-08518-311213 від 31 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , заборгованості за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 включно в загальному розмірі 45\~173,51 гривень, що складається з 31\~658,71 гривень заборгованість за тілом кредиту; 13\~364,80 гривень заборгованість за відсотками і комісією; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 15-16). 12.03.2021 старшим державним виконавцем виконавчого Калуського МРВ ДВС Побуцькою Р.Б. було відкрито виконавче провадження № 64807595 на виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 18-19). Також судом встановлено, що позивач не заперечує факт укладення кредитного договору із ПАТ «Дельта Банк», однак зазначає, що даний договір не був посвідчений нотаріально. Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів для спростування даного твердження. З наявних у справі документів неможливо встановити строк дії даного кредитного договору, встановити розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також розмір та порядок нарахування штрафних санкцій за порушення кредитних зобов`язань. Стаття 50\~Закону\~України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак\~сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для п-равильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У відповідності до приписів ч. 2\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012\~визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 (далі за текстом Перелік). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. За приписами ч.2\~ст.265 КАС України\~у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі N 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Укладений між\~позивачем та ПАТ "Дельта Банк"\~\~договір \~не був посвідчений нотаріально.\~\~Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення позивачу [PERSON] повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Також, з відмітки на копії виконавчого напису нотаріуса вбачається, що було прошнуровано та пронумеровано 2 (два) аркуші, тобто сам виконавчий напис та виписка за кредитним договором. Таким чином суд приходить до висновку, що у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису були відсутні документи, в тому числі договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами, які б підтверджували перехід до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги до позивача [PERSON] за кредитним договором № 001-08518-311213 від 31 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . При цьому з позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] не погоджується із розміром вказаної у виконавчому написі заборгованості. Тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що між позивачем та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» існує безспірна заборгованість за кредитним договором. Ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді 992,40 гривень судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, (а.с.10). На підставі викладеного,

Outcome: approved