Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2017 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. З вини відповідача, який протягом подружнього життя ставився до неї зневажливо, вчиняв щодо неї насилля фізичного і психологічного характеру, що постійно наражало її на небезпеку, їх сімейні стосунки у вересні 2019 року були припинені. Зазначаючи на тому, що відновлення сімейних відносин і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач, двічі не з`явившись в судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом відзиву на позовну заяву не скористався. З огляду на це суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України здійснює судовий розгляд у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.11.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5006 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу позивач зазначає неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу. Регулювання сімейних відносин між подружжям здійснюється за правилами Сімейного Кодексу, згідно якого чоловік та жінка мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст.21,24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка та жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Статтею 55 Сімейного Кодексу визначено, що побудова сімейних відносин здійснюється на почуттях взаємної любові і поваги, дружби та взаємодопомоги. В разі, якщо спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із учасника сімейних відносин, він має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Примушування до збереження або припинення шлюбних відносин, згідно ч.4 ст.56 Сімейного Кодексу України, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, одним із способів захисту, які встановлені Сімейним Кодексом, є припинення правовідношення. Статтею 112 Сімейного Кодексу визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Характер встановлених судом взаємовідносин подружжя не свідчить про можливість їх примирення і збереження шлюбу. Отже, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Інше\~суперечило б\~принципу добровільності\~шлюбу та\~моральним засадам\~суспільства,\~не сприяло\~б збереженню\~сім`ї та\~порушувало б\~ інтереси позивача. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права, судом не встановлено. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved