Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила розтлумачити складений 10 лютого 2014 року [PERSON] заповіт, а саме, що земельна ділянка (пай) це - земельна ділянка право власності на яку посвідчено державним актом серії ІІ-ХМ №051846 від 18 липня 2002 року, виданий Борсуківською сільською радою, загальною площею 2,77 гектарів. В обґрунтування позову вказала, що померлий [INFO] [PERSON] заповів їй земельну ділянку (пай), однак їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановити склад заповіданого майна. Зазначає, що спадкодавцю [PERSON] , як члену КСП ім. Тімірязєва, належало право на земельну частку (пай), яке було реалізоване [PERSON] шляхом виділення в натурі земельної ділянки площею 2,77 га, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю, а тому вважає, що саме цю земельну ділянку їй заповів спадкодавець, у зв`язку з чим виникла необхідність у тлумаченні заповіту. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк.спр.40). Відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечила (арк.спр.26). Процесуальні дії у справі 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15 лютого 2022 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 10 лютого 2014 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів земельну ділянку (пай) [PERSON] , тобто позивачу (арк. спр. 10). З повідомлення Головного управління держгеокадастру у Хмельницькій області вбачається, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0311025 із земель колективної власності бувшого КСП ім. Тімірязєва с.Борсуки, Новоушицького району Хмельницької області. Сертифікат зареєстрований 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) за №325. Взамін сертифікату серії ХМ №0311025 на ім`я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 051846 від 18 липня 2002 року - на земельну ділянку (дві земельні ділянки), загальною площею 2,77 га, розташованих на території колишньої Борсуківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за № 572 (арк.спр.12). Зазначена обставина також підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ - ХМ №051846 (арк.спр.9). Таким чином суд встановив, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,77 гектарів, яка розташована на території Борсуківської сільської ради Новоушицького району. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк. спр.43-44). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, співмешканка, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, про що свідчить виписка з погосподарської книги та довідка №395 (арк.спр.7,8). Даними спадкової справи №364/2016, підтверджується, що позивач [PERSON] 17 серпня 2016 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні (арк.спр. 27-34). У зв`язку із неможливістю встановити склад заповіданого майна нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Кохан О.В. від 18 січня 2022 року (арк.спр. 11). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Статтею 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно зі статтею 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. Суд установив, що згідно змісту заповіту [PERSON] заповів позивачу земельну ділянку (пай). За життя зміни до заповіту не вносились, заповіт не скасований. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,77 гектарів, яка розташована на території Борсуківської сільської ради Новоушицького району, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ - ХМ №051846, який був виданий спадкодавцю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0311025 в порядку паювання земель КСП ім. Тімірязєва с. Борсуки. Аналіз наведених фактичних обставин справи та доказів в їх сукупності дає підстави для висновку, що спадкодавець [PERSON] , заповідаючи у 2014 році позивачу [PERSON] земельну ділянку (пай), чітко висловив свою волю щодо передачі у спадщину останній земельної ділянки на території Борсуківської сільської ради Новоушицього району, яка йому належала відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ - ХМ №051846. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно тлумачення змісту заповіту, складеного 10 лютого 2014 року [PERSON] , оскільки у даному випадку таке тлумачення не змінює і не спотворює волю заповідача, не виходить за межі заповіту та необхідне позивачу з метою реалізації його права на спадкування. Такий висновок цілком узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 576/2742/18 (провадження № 61-10712св19) у справі з аналогічним предметом позову. За таких обставинах позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Тому,

Outcome: approved