Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-21 00:00:00

02.11.2021 [PERSON] звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, в якому просила визнати за нею право в порядку спадкування на земельну ділянку (пай), після смерті [PERSON] та [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача. [INFO] в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області померла тітка позивача [PERSON] , яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області та після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) № [NUMBER] , площею 1,9645 га розташованої на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району. Спадщину після її смерті прийняла рідна сестра померлої, мати позивача [PERSON] шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме в червні 1998 року розпорядилась домашніми та особистими речами померлої, проте не оформивши своїх спадкових прав [PERSON] , яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Рожепи Жмеринського району, [INFO] померла та після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю) , яку вона прийняла після смерті рідної сестри [PERSON] . Письмової заяви про прийняття та відмову від спадщини мати позивача до нотконтори не подавала. Спадщину після смерті позивач прийняла шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме в березні 2000 року розпорядилась її особистими та домашніми речами. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, чоловік останньої помер раніше своєї дружини, дітей у них не було. При зверненні до державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, окрім того у додатку №2 розпорядження вказано дівоче прізвище [PERSON] « [PERSON] ». В судовому засіданні представник позивач підтримала вимоги, які викладені в позовній заяві. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 04.11.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.01.2022. За клопотанням позивача витребувано вказані в клопотанні документи. 29.11.2021 до сулу надійшла копія актового запису про смерть [PERSON] 01.12.2021 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення. 08.12.2021 до суду надійшла відповідь про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , спадкова справа після смерті [PERSON] значиться в категорії незакінчених. 21.01.2022 розгляд справи відкладено на 03.02.2022. 03.02.2022 ухвалою суду клопотання позивача про витребування документів задоволено. Підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду на 22.03.2022. 17.12.2021 представник відповідача Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився. В поданій заяві сільський голова просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Жмеринської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився. В поданій заяві представник просив розгляд справи проводити у його відсутність. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд на підстав ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянув справу у відсутність представників відповідача та третьої особи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження № [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] являється [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.5 зворот). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного тану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (6,6 зворот). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області (а.с.8). Як вбачається з копії довідки Стодулецької сільської ради від 10.08.2020 № 311 [PERSON] , яка померла [INFO] постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла рідна сестра померлої [PERSON] шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме в червні 1998 року розпорядилась домашніми та особистими речами померлої, але не оформивши своїх спадкових прав [PERSON] [INFO] померла (а.с.9). [PERSON] , яка померла [INFO] постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , 1954 року народження шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме в березні 2000 року розпорядилась домашніми та особистими речами померлої, що вбачається з копії довідки Стодулецької сільської ради (а.с.10). Відповідно до копії довідки Стодулецької сільської ради від 05.08.2020 року № 289 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Рожепи Жмеринського району дійсно являється однією і тією самою особою (а.с.11). Згідно копії листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 05.12.2019 0-2-0.22-1219/106-19 відповідно до розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації від 21.05.2007 року № 343 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів..» і списку померлих громадян, яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) за [PERSON] , рахується номер рядка 52 номер земельної ділянки № [NUMBER] , площа земельної ділянки 1,9645 га на території Стодулецької сільської ради (а.с.12-18). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , спадщина на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) та пайовий фонд. Свідоцтво зареєстровано в спадковому реєстрі за № 57243836 (а.с.19-20). Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру за параметрами [PERSON] інформація відсутня. Як вбачається з копії витягу (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори) за параметрами [PERSON] зареєстровано заповіт, який є чинним спадкова справа не заведена (а.с.21-24). Відповідно до копії заповіту 24.07.1992 року [PERSON] при житті заповідала належний їй житловий будинок в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області своїй онучці [PERSON] (а.с.25). Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Суської С.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, окрім того у додатку №2 розпорядження вказано дівоче прізвище [PERSON] , « [PERSON] » (а.с.26). Згідно копії запису акта про смерть від 11.10.1978 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.38). Відповідно до копії спадкової справи №301 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] на житловий будинок в с. Рожепи Жмеринського району. Від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відмовився. Інші спадкоємці відсутні (а.с.64). Як вбачається з копії запису акта про укладення шлюбу від 06.09.1977 року [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.67). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. До вищевказаних цивільних правовідносин, слід застосовувати нормативно-правові акти на час їх виникнення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з положеннями ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення правовідносин, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з положеннями ст. 6 цього Кодексу, однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Згідно абзацу 2 п. 8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23). Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Згідно із статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно із статтями 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частин 3 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до частин 1 та 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На аналогічні норми законодавства посилалась і позивач у своєму позові. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено судом, тітка позивача [PERSON] , отримала прав на земельну частку (пай), однак померла не оформивши своїх прав. Мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після своєї сестри [PERSON] , однак не оформивши своїх прав, померла. Позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, тому у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Судові витрати слід залишити за позивачем, як вона того просила. На підставі викладеного,

Outcome: approved