Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки, на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі по 2 500 гривень щомісяця на кожну дитину, та призначити йому аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1 310 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Вирішити питання розподілу судових витрат. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі по 2 500 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що з 27 жовтня 2021 року він працевлаштувався підсобником, розмір його доходу за один місяць становить 4 830 гривень, немає інших джерел доходу окрім заробітної плати, немає у власності рухомого або нерухомого майна, автомобіля, будинку, земельної ділянки, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Дані обставини свідчать про зміну матеріального становища у зв`язку із чим просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей, а саме до 1 310 гривень. В судове засідання позивач належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився. Скористався правом подати відповідь на відзив. Відповідачка в судове засідання призначене 16 березня 2022 року не з`явилась, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. На адресу суду скерувала заяву, в якій просила відмовити в задовленні позову, провести розгляд справи у її відсутності. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2022 року ухвалено стягувати із [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі по 2 500 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття(а.с.8-11). Згідно відомостей про роботу зазначених у трудовій книжці [PERSON] 18 квітня 2016 року звільнений з роботи. 27 жовтня 2021 року прийнятий на посаду підсобника. Відомості про працевлаштування за період з 18 квітня 2016 року по 27 жовтня 2021 року відсутні.(а.с.13-15). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що за рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі по 2 500 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, розмір його доходу є меншим за розмір призначених аліментів, а тому він не має можливості щодо подальшої сплати аліментів у повному розмірі. Згідно відомостей, зазначених у трудовій книжці [PERSON] в період ухвалення рішення Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення аліментів не працював. 27 жовтня 2021 року працевлаштований, має дохід. Зазначені обставини вказують на покращення матеріального становища позивача. Визначені законом обставини, як підстава для зменшення аліментів не встановлені. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі змістом статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з їх недоведеністю, в зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed