Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, щодо звернення стягнення на суму 2573695 грн. 54 коп. Судом вірно визначено найменування третьої особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Кредитний договір № DNP0GL00000050 про відкриття банківського рахунку, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання житлової нерухомості в сумі 42300 доларів США з кінцевим строком повернення до 24.12.2027 р. У липні 2021 року позивач дізнався, що 30.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області, Сивокозовим Олександром Михайловичем відкрито виконавче провадження № 60095216, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни № 2341 від 06.08.2019 року, про звернення стягнення на грошові кошти та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором в розмірі 2573695 грн. 54 коп. з яких: пеня- 38875,68 доларів США; заборгованість за кредитом - 37288,35 доларів США; заборгованість за відсотками - 21 968,66 доларів США. Всього 98132,69 доларів США, що за курсом НБУ на 26.06.2019 року становить 2570195,54 гривень, вчинення виконавчого напису - 3500,00 гривень. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 65340634, матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2341 від 06.08.2019 року, позивач вважає, що виконавчий напис № 2341 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний позивачу на праві власності. При вчиненні виконавчого напису нотаріуса не враховані первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок заборгованості здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Крім того, досудової вимоги від відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором позивач не отримував. Отже, на підставі документів, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис було вчинено з порушенням Закону, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилися, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду письмовий відзив, у якому зазначив, що вважає вимоги позову безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у задоволенні позовної заяви просив відмовити в повному обсязі. Третя особа\~-\~Приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNP0GL00000050, відповідно до якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кошти шляхом надання готівкою через касу ЗАТ КБ «ПриватБанк» на строк з 24.12.2007 по 24.12.2027 року, включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 50290 доларів США на купівлю нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,03% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за розрахунково касове обслуговування в розмірі 1,00% від суми виданого кредиту. Відповідно до абз.2 п. 1.2. Договору погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії за розрахунково-касове обслуговування, передбаченої п.1.1. Договору здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з 23 по 30 число кожного календарного місяця позичальник зобов`язується надати банку грошові кошти у сумі 481,53 долари США. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором виступає іпотека квартири однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (арк.с.9-14). 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар Іриною\~Михайлівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2341, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №DNP0GL00000050, посвідченого 24.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. за реєстровим № 9970, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок, у розмірі: заборгованість за кредитом 37288, 35 доларів США; заборгованість за відсотками 21968, 66 доларів США, пеня 38875, 68 доларів США, що всього становить загальну суму 98132 доларів США 69 центів, що за курсом НБУ на 26.06.2019 року становить 2570195 грн. 54 коп. (арк.с.18). 06.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. винесено постанову про арешт майна, відповідно до якої накладено арешт на майно: квартира, загальною площею 29,4 кв.м., житлова площа 16,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2831065, 09 грн. (арк.с.15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України\~\~від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України\~ від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11\~цього переліку)";доповнити розділ пунктом 11\~такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.Для одержання виконавчого напису подаються:а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 06.08.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №2341 від 06.08.2019 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що запропоновано звернути стягнення на квартиру, яка передана в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» за договором іпотеки. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(у редакції, що діяла на час вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються:\~оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з частиною першою\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, вчинення виконавчого напису здійснення нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. іпотекодержатель справі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Частиною другою пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв.\~наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р. (чинною на час вчинення виконавчого напису), визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Однак, відповідно до матеріалів справи не встановлено, а відповідачем у поданому відзиві не зазначено та необґрунтовано, що АТ КБ «ПриватБанк» була направлена вимога [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості, та роз`яснення наслідків непогашення заборгованості. Також, обставина розміру заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, що оскаржується, не підтверджена жодними належними і допустимими доказами. З виконавчого напису №2341 від 06.08.2019 року також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить одинадцять років шість місяців, а саме з 24.12.2007 року по 26.06.2019 року, однак будь які обґрунтовані розрахунки сум заборгованості за зазначений період, відповідачем не надані. Отже,\~встановлені фактичні\~обставини у\~справі на\~підставі наданих\~сторонами доказів,\~\~які\~були досліджені\~в судовому\~засіданні,\~і які\~відповідають вимогам\~закону про\~їх належність\~та допустимість\~свідчать про\~те,\~що нотаріус,\~підтверджуючи наявність\~у кредитора\~права на\~стягнення грошових\~сум з\~позичальника [PERSON] \~ шляхом\~вчинення виконавчого\~напису,\~не з`ясував\~факт безспірності\~заборгованості на\~підставі поданих\~кредитором документів\~та умови\~застосування положень\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»... Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат у розмірі 1362 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved