Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою та просить розірвати шлюб, який існує формально з відповідачем, укладений [INFO] , в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейні відносини між ними погіршилися, на даний час відсутнє взаєморозуміння та повага, в них різні погляди на сімейні відносини, внаслідок чого виникають сварки в присутності дитини, вони віддалилися та стали чужими людьми і не можуть проживати разом, не мають спільних інтересів. Вона неодноразово змирювалася з такою ситуацією задля збереження сім`ї та батька для сина. Однак, стосунки не покращилися, а тому вона не має наміру проживати з відповідачем та травмувати дитину. 15 березня 2022 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні позивач, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що основною причиною погіршення відносин з відповідачем стало те, що він в присутності дитини наносив їй побої, внаслідок чого, вона тричі зверталася до суду із заявою про припинення шлюбних відносин. Однак відповідач просив, що змінить свою поведінку, тому подані заяви залишала без розгляду. Але він не змінився, надалі протягом місяця двічі наніс їй удари, що й стало остаточною причиною припинення відносин між ними і вже протягом двох місяців вони проживають окремо. Відповідач позов визнав та вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що позивач йому зраджує, що й спонукала його декілька раз штовхнути її. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши вступне слово сторін, пояснення позивача, в якості свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Встановлено, що сторони уклали шлюб 19 жовтня 2010 року у виконавчому комітеті Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області актовий запис №23 (а.с.7). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом протягом двох місяців, поновлювати наміру їх не мають, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюбні відносини припинені та подальше існування шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який теж наполягав на розірванні шлюбу, визнавши позовні вимоги. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з матір`ю [PERSON] . Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу- [PERSON] , не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 992.40 грн. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, тобто 496.20 грн. На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved