Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

05.10.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , сестри [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 2,82 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,46 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовими відповідями Арцизької районної державної нотаріальної контори №505/02-14 від 02.09.2021 року, №506-02-14 від 02.09.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку та оригінал документа, що посвідчує право спадкодавця на вищевказану земельну частку (пай), відсутні та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки згідно із заповітом позивач не є спадкоємцем за заповітом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якої підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого 04.10.2005 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Крім того встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» с. Муравлівка, Ізмаїльського району Одеської області розміром 3,32 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» серії ОД № 0062690, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0062690, виданим 07.02.1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] є рівними та становлять по Ѕ частки кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.01.2007 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 01.02.2000 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 30, згідно умов якого усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому належатиме і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63670994 від 23.02.2021 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 01.02.2000 року, зареєстрований за № 30 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 18.02.1957 року Муравлівським сільським ЗАГС Суворовського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 663 від 23.11.2020 року, на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та спільно з ним проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Крім цього встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 2,82 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 5122083800:01:002:0079, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913730, виданим 05.04.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією; - земельна ділянка площею 0,46 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 5122083800:01:002:0475, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913730, виданим 05.04.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.04.2008 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 01.02.2000 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 31, згідно умов якого усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті їй належатиме і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63671165 від 23.02.2021 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 01.02.2000 року, зареєстрований за № 31 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємці за законом першої черги після [PERSON] , померлої [INFO] , які заявили права на спадкове майно, відсутні. Відповідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , являється: брат [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16.03.1963 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.04.1958 року, записом акту про укладення шлюбу №14 від 16.10.1976 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.05.1991 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні як свідків [PERSON] , [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовими відповідями Арцизької районної державної нотаріальної контори №505/02-14 від 02.09.2021 року, №506/25-14 від 02.09.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку та оригінал документа, що посвідчує право спадкодавця на вищевказану земельну частку (пай), відсутні та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки згідно із заповітом позивач не є спадкоємцем за заповітом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved