Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за використану основну щорічну відпустку, матеріальну допомогу на оздоровлення та середній заробіток за увесь період затримки при розрахунку посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 15 березня 2021 року звільнився, проте у день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату у повному розмірі починаючи з вересня по грудень 2020 року в сумі 28 810 грн. 34 коп., заборгованість по заробітній платі зо 2021 рік у сумі 17 625 грн. 79 коп. , матеріальну допомогу в розмірі 14368 грн. 07 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 15 березня 2021 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, витребувано з ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» докази щодо перебування позивача у трудових відносинах з позивачем, відомості щодо заборгованості по заробітній платі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився , у день судового розгляду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» у судове засідання свого представника не направив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» в трудових відносинах, звільнений 15 березня 2021 року на підставі наказу № 15-К від 15 березня 2021 року згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено з матеріалів цивільної справи, відповідач не виплатив позивачу в день звільнення заробітну плату в порушення норм ст. 115 КЗпП України, розмір заборгованості складає за період з 01 вересня 2020 року по 01 січня 2021 року складає 28 810 грн. 34 коп., розмір матеріальної допомоги на оздоровлення 14 368 грн. 07 коп., розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2021 року по 15 березня 2021 року - 17 625 грн. 79 коп. , а всього 60 804 грн. 20 коп. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір середньої заробітної плати позивачем обраховано відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з того, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 березня 2021 року по день розгляду справи - 30 березня 2022 року (263 робочих днів), виходячи із середньоденної заробітної плати 359,71 грн., складає 94 603 грн. 73 коп. Оскільки відповідачем будь-які докази суду не надавались, ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, в межах позовних вимог, та приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Наведені розрахунки позивача щодо розміру заборгованості по заробітній платі відповідачем не спростовано, ухвала суду про витребування доказів не виконана, витребувані судом докази не надані. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України к ожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем розрахунків, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць, а саме в сумі 7 184 грн. 35 коп.

Outcome: approved