Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивачкою, 10.11.21 року, до суду подано відповідну позовну заяву. Позивачка просить визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , громадянки України, разом із нею - матір`ю [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженки міста Харкова, громадянки України. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , крім доньки виховує сина від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] . До серпня 2020 року вона із дітьми проживала спільно в квартирі чоловіка за адресою [ADDRESS] . В цій квартирі була за їх згодою зареєстрована донька. З серпня 2020 року вони проживають окремо, вона із дітьми в належній їй трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] , а чоловік у своїй квартирі. За рішенням суду шлюб між ними розірваний, при прийнятті рішення місце проживання їх спільної доньки не визначалось. Оскільки донька з серпня 2020 року, фактичного припинення стосунків між нею та чоловіком, проживає з нею, а з відповідачем існує спір з питань, які безпосередньо пов`язані з місцем проживання дитини, по яким згоди не досягнуто, вона вимушена звернутись до суду. Зазначала, що відповідач не погодився на її пропозицію укладання нотаріального договору про визначення місця проживання дитини з нею, не погоджується надати згоду на виїзд дитини за кордон ані для відпочинку, ані для лікування. У зв`язку із реєстрацією доньки за адресою батька, у неї виникають труднощі в оформленні дитини до ясла-садочка поряд із місцем її проживання, у разі виклику лікаря за місцем фактичного проживання. На її пропозицію вирішити це питання в добровільному порядку відповідач ухиляється. Також, посилалась на те, що вона має належні житлові умови, має квартиру в якій проведений ремонт, проживає лише вона із дітьми, має самостійний, достатній і постійний дохід, отримує додаткову допомогу від своїх батьків, тобто, має можливість самостійно та в достатній мірі забезпечити доньку всім необхідним та не просить і ніколи не просила матеріальної допомоги від відповідача. Має можливість та належно здійснює обов`язки щодо піклування про стан здоров`я доньки, уклала декларацію з лікарем-педіатром, дитина перебуває на обліку у лікаря кардіо ревматолога та дитячого невропатолога, проходить всі профілактичні щеплення та огляди. Має тісний психологічний зв`язок із донькою. Відсутність визначеного місця проживання доньки позбавляє її можливості самостійно вирішувати питання реєстрації дитини, тимчасового виїзду за межі країни, на строк що не перевищує 1 місяця, з метою лікування, навчання, участі в дитячих змаганнях, олімпіадах, конкурсах, різних заходах, тощо, тягне незручності в оформленні документів на соціальні виплати, позбавляє можливості користуватись пільгами, тягне за собою виконання зайвих бюрократичних процедур. Має побоювання щодо того, що батько шляхом обману, чи в іншій спосіб без її згоди може забрати у неї доньку до себе або своїх родичів та вона буде позбавлена можливості довести правоохоронним органам, що дитина дійсно проживає з нею. В судовому засіданні представник позивачки доводи позову підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Посилалась на те, що вони намагались вирішити спір миром, пропонували укласти мирову угоду, нотаріальний договір, але відповідач від вирішення цього питання ухиляється. Позивачка мала намір зареєструвати дівчинку у своїй квартирі, де фактично дитина проживає після припинення стосунків між подружжям, але без відповідного рішення, або договору, це не можливо. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, посилалась на те, що спору про місце проживання дитини немає, донька після припинення стосунків між подружжям проживає із матір`ю, він проти цього не заперечує, тому підстав вважати що між сторонам є спір немає. Відзиву на позовну заяву не подавали, подавали клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, що було розглянуто та залишено без задоволення. Представником 3-ї особи Департаменту служб у справах дітей ВК ХМР подано заяву про розгляд справи за їх відсутності та надано висновок щодо розв`язання спору. Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивачка у справі зареєстрована за адресою [ADDRESS] , працює на посаді інженера в ТОВ «Лайф Парк Медікал Центр» з 11.03.2021 року, за місцем роботи позитивно характеризується, не перебуває на обліку у наркологічного та психоневрологічному закладах, має за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року загальний дохід 32791,78 грн, також має дохід додатково в іноземній валюті, що підтверджується копією паспорту, довідками, характеристикою, є власником трикімнатної квартири, відповідно до договору купівлі-продажу, розташованої за адресою реєстрації. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивачка має ще одну дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується також копією свідоцтва про народження. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.09.2021 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до даних Реєстру територіальної громади міста Харкова дитина [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 16.01.2020 року. В квартирі також зареєстрований відповідач. За повідомленням КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР від 16.08.2021 року дитина [PERSON] , перебуває на обліку в закладі, матір`ю дитини укладена декларація про надання первинної медичної допомоги з лікарем-педіатром [PERSON] , дівчинка часто хворіє на простудні захворювання, потребує проведення оздоровчих заходів. Під час перебування на обліку за допомогою звертається мати дівчинки, батько станом здоров`я не цікавиться. За повідомленням КЗ «Дошкільного навчального закладу (Ясла-садок) №446» ХМР від 25.08.2021 року дитина відвідує заклад з 12.04.2021 року, навчальним приладдям повністю забезпечена, зі слів вихователя дитину приводить та забирає мати. Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Дитина сторін є малолітньою. Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини. Департаментом служб у справах дітей було надано висновок від 24.01.2022 року за №71, щодо доцільності визначення місця проживання дитини із позивачкою. При цьому, у висновку зазначалось, що відповідач про час розгляд означеного питання був повідомлений, але на співбесіду не прибув та причини своєї неявки не повідомляв. В ході проведення розгляду даного питання було досліджено умови проживання дитини із мамою, складено відповідний акт, для проживання створено належні умови, у дитини наявні дитяче ліжко, місце для відпочинку, відповідно до віку одяг, взуття, засоби гігієни, велика кількість іграшок. Враховуючи зміст прийнятого висновку, обсяг досліджених обставин, суд з ним повністю погоджується. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.02.2020 року по справі №461/3144/17, провадження №61-21215св19, вирішальним у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Тобто, після припинення стосунків між подружжям, малолітня дитина залишається зареєстрованою у квартирі батька, але фактично проживає з 2020 року із матір`ю за іншою адресою. Згоди між батьками малолітньої дитини щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто, про що свідчить відсутність визначення проживання дитини з матір`ю чи батьком, в рішенні суду про розірвання шлюбу, відсутність нотаріального договору, тобто наявність спору з означеного предмета. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею удовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved