Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-14 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.08.2001 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Після одруження вони постійно проживали в його будинку за адресою: [ADDRESS] . В цьому ж будинку проживала і мати чоловіка позивача [PERSON] . Місце проживання не зареєстроване за вказаною адресою. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Його спадкоємцями були позивач та його матір. Оскільки у позивача зі свекрухою були дуже близькі відносини, то і після смерті чоловіка вона залишилась проживати у вказаному будинку, вони вели спільне господарство, позивача доглядала за нею, допомагала їй у вирішенні побутових проблем (оплата комунальних послуг, купівля продуктів та ліків), а також займалась її похованням, оскільки [INFO] [PERSON] померла. Тому позивач вважає, що вона згідно з правилами ст.1264 ЦК України є спадкоємицею четвертої черги спадкування за законом. Спадкоємців ближчих черг спадкування немає. До складу спадкового майна входять: 1/2 частина вказаних житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 2623285001:02:002:0039, призначеної для будівництва та обслуговування цих житлового будинку, господарських будівель і споруд; дві земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства площею 0,2276 га, кадастровий номер 2623285001:02:005:0049, та площею 0,1216 га, кадастровий номер 2623285001:01:002:0032. В ході підготовки документів для видачі свідоцтв про право на спадщину виявилось, що оригінали державних актів про право приватної власності на земельні ділянки та свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/2 частину житлового будинку втрачено. Тому позивач отримала архівні копії державних актів та дала оголошення в газету про втрату документів. Також вона отримала витяги з ДЗК на земельні ділянки та технічний паспорт на житловий будинок. З метою оформлення своїх прав на спадщину позивач звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. Однак, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю у позивача документів, що посвідчують право власності на вказане спадкове майно, та рекомендовано звернутись до суду з метою про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з померлою та визнання за позивачем права власності на це майно. Тому позивач просить встановити факт такого проживання за вище вказаною адресою з її свекрухою [PERSON] протягом понад 5 років до дня відкриття спадщини та визнати в порядку спадкування за позивачем право власності на вказані об`єкти нерухомого майна. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із вказаних підстав та просять ці вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 22.02.2022 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с.77). Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років (а.с.10). Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22.08.2001 року позивач була дружиною [PERSON] на час його смерті (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с.Княждвір Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №37 від 15.02.2017 року (а.с. 9). Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] 06.10.2021 року , нерухоме майно складається з: житлового будинку - літера «А»; загальною площею 65.8 кв.м., житловою площею 17.3 кв.м.; стайні -"Б, Д"; стодоли - «В»; навіси - «Г, К, Л, М»; вбиральні - «Ж»; гаражу - «З»; криниці - «№1»; воріт - «№2»; огорожі - «№ 3,4,5», вимощення - «І». Житловий будинок з господарськими будівлями споруджено у 1980 році (а.с. 19-22). Відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 566482 від 28.01.2009 року та серії ЯЖ № 566480 від 28.01.2009 року спадкодавець [PERSON] за життя була власником двох земельних ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2276 га, кадастровий номер: 2623285001:02:005:0049, та площею 0,1216 га, кадастровий номер: 02623285001:01:002:0032, які розташовані в с. Княждвір Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 25,26). Відповідно до довідки Печеніжинської селищної ради № 543, виданої старостою Княждвірського старостинського округу 25.08.2021 року, на день смерті місце проживання [PERSON] було зареєстрована у зазначеному житловому будинку. Місце проживання інших осіб на вказаний день не зареєстровано. Заповіт від імені [PERSON] виконкомами Княждвірської сільської ради, чи Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. не посвідчувався (а.с. 14). Згідно з даними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. 24.03.2016 року, та зареєстрованих в реєстрі за №163 та №164 , [PERSON] успадкувала після смерті свого сина [PERSON] 1/2 частину зазначеного будинковолодіння та 1/2 частину вказаної земельної ділянки площею 2 500 кв.м., кадастровий номер 2623285001:02:002:0039, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно (а.с.15, 17 ). Оскільки оригінали зазначених Державних актів про право приватної власності на земельні ділянки та свідоцтв про право на спадщину, виданих на ім`я [PERSON] , втрачено, то позивач подала відповідне оголошення в пресу "ЗР Інформ" №43 (1345) за 22.10.2021 р. про втрату цих правовстановлюючих документів (а.с. 57-62). Судом встановлено, що з метою оформлення спадщини за законом після смерті її свекрухи позивач звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В., яка відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину у зв`язку з відсутністю у позивача документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на дане спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду з метою встановлення факту проживання позивача однією сім`єю із [PERSON] (а.с. 12). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач від дня одруження з [PERSON] (сином померлої) постійно проживали в одному будинку із [PERSON] .. Позивач там продовжувала і після смерті свого чоловіка [PERSON] , та проживала на час смерті [PERSON] . Позивач доглядала її, допомагала у веденні господарства, займалась її похованням. На даний час за вказаним будинком доглядає позивач (а.с. 83-85). Відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. Стаття 1258 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також відповідно до ч.1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 чистина 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав длявстановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавицею [PERSON] понад 5 років до дня її смерті та визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, права власності на вказане нерухоме майно. На підставі наведеного, ст.ст. 346, 392, 1261, 1296 ЦК України, ст.ст. 206, ч.2 ст. 247 ст.ст. 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 316, 318, 319, 354, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved