Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення частки спадкодавця в спільному сумісному майні, посилаючись на те, що рішенням № 08-01/2010 Хряцьківської сільської ради від 16.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] було надано у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Мати позивачки [PERSON] разом з [PERSON] являлися співвласниками в нерівних частинах земельної ділянки кадастровий номер 7320786000:01:005:0176 площею 0,25 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина на її частку вищевказаної земельної ділянки. Спадщину [PERSON] прийняла своєчасно, як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки при набутті права власності на нерухоме майно не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визначити частку спадкодавця [PERSON] в розмірі 11/20 частин у спільному сумісному майні, на зазначену земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що померлій, [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності з іншим співвласником [PERSON] в нерівних частинах належить земельна ділянка кадастровий номер 7320786000:01:005:0176 площею 0,25 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташоване [ADDRESS] , що підтверджується додатком до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 839656 від 08 лютого 2012 року.. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її частку на вказане майно, яку прийняла [PERSON] як спадкоємець по заповіту. Однак, оскільки у вказаному нерухомому майні не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що вказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в нерівних частках, а тому кожен з них має не рівні частки у вказаному майні. За змістом ст.ст.370, 372\~ЦК України у разі виділу або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За рішення суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку становила 11/20. Згідно ч.1 ст.1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п.5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності» за\~№ 20\~від 22\~грудня 1995\~року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна право відношення є встановленими ч.2 ст.16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивачці неможливо одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавця співвласника [PERSON] , то вона має право захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника через суд в обраний ним спосіб шляхом пред`явлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.16, 368, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved