Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

орган опіки та піклування Перечинської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з даним позовом, який мотивує тим, що згідно розпорядження Перечинського міського голови від 07 вересня 2021 року № 189/09-05 про негайне відібрання вказаних дітей, таких було вилучено із сім`ї за адресою: [ADDRESS] , та влаштовано у притулок для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. Позивач вказує, що [PERSON] виховує дітей разом із співмешканцем [PERSON] , та має ще шестеро дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що житловий будинок складається з однієї кімнати, яка потребує косметичного ремонту, у будинку антисанітарні умови, не прибрано, постільна білизна брудна, одяг для дітей, взуття та продукти харчування наявні у мінімальній кількості, у кімнаті лише одне спальне ліжко та диван, де сплять і дорослі, і діти. Комісією встановлено, що троє дітей на вигляд занедбані, їх одяг та взуття брудне, діти не миті, застуджені і кашляють; зі слів дітей, вони голодні і хочуть їсти, до сімейного лікаря з приводу їх лікування мати не зверталася, хоча з матір`ю неодноразово проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків. Того ж дня дітей було поміщено до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відтак орган опіки вважає, що подальше перебування малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] є вкрай небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, а тому їх відібрання є необхідним для забезпечення нормального розвитку та життя дітей, тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала суду висновок органу опіки та попередньо подавала заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Встановлено, що матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, повторно виданими Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 16 серпня 2017 року (а. с. 18, 19, 20). Разом з цим встановлено, що діти проживають разом з матір`ю у [ADDRESS] у практично непристосованому для проживання дітей будинку, де також проживають й інші діти [PERSON] , в той час як будинок складається з однієї кімнати, де знаходиться одне ліжко та один диван, на якому сплять всі і дорослі, і діти. Вхідні двері у будинок відсутні, немає вікна, на підлозі глина, енергопостачання лише в одній житловій кімнаті, вода тільки з колодязю, постільна білизна брудна, діти недоглянуті, всюди панує антисанітарія (а. с. 5-6, 7-8).\~\~ Крім цього встановлено, що за наслідками обстеження умов проживання відповідача [PERSON] працівниками соціального захисту населення та у справах дітей Перечинської міської ради, з нею двічі проводилися індивідуальні роботи як з проблемною сім`єю, надання консультативної та психолого-корекційної допомоги (а. с. 12, 13, 15). Також встановлено, що дитину [PERSON] , [INFO] , було доставлено 11 червня 2020 року бригадою швидкої медичної допомоги в супроводі бабусі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, до дитячого відділення КНП «Перечинська РЛ». Стан дитини на момент огляду був важкий та загрожував її життю, зі слів бабусі, за дитиною протягом дня доглядали старші діти, коли вона востаннє їла невідомо. Мати дитину практично не навідувала (а. с. 14, 16). Відтак за розпорядженням Перечинського міського голови від 07 вересня 2021 року № 189/09-05 «Про негайне відібрання дітей» терміново відібрано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] (а. с. 17), яких того ж дня передано до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації (а. с. 9, 10, 11).\~\~\~\~ Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Перечинської міської ради про доцільність відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, затвердженого рішення виконавчого комітету від 17 березня 2022 року № 39, уповноважений орган вважає за доцільне відібрати у [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та передати дітей органу опіки та піклування Перечинської міської ради для подальшого їх влаштування. Згідно з положеннями ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення, оскільки відповідач вже протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей, не здійснює за ними належного догляду, а залишення дітей з матір`ю є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Враховуючи те, що позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір при зверненні до суду з даним позовом не сплачував, судові витрати, які підлягали сплаті при поданні даного позову у порядку абз 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону в розмірі 908 грн, слід стягнути з [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved