Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] в с. Баранівці Самбірського району Львівської області померла її баба [PERSON] , про що зроблено актовий запис №44 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Заповіту [PERSON] не складала та своїм майном на випадок смерті не розпорядилась. Спадкоємцем першої черги після її смерті була її дочка, [PERSON] , яка була її мамою. Родинні відносини мами з бабою підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дошлюбне прізвище « [PERSON] » мама змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно довідки № 466, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області 20 квітня 2021року, з [PERSON] на день смерті [INFO] проживали та були зареєстровані дочка - [PERSON] , 1949 року народження, онук - [PERSON] , 1978 року народження, вона, та онучка - [PERSON] , 1986 року народження. Факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном і не зводиться виключно до проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Вважає, що її мама прийняла спадщину після смерті баби, так як фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті баби мама продовжувала проживати у будинку, доглядала та утримувала його, оплачувала комунальні послуги, обробляла присадибну земельну ділянку. Згідно довідки від 17.05. 2021 року, виданої Самбірським МБТІ, та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02 липня 1991 року, зареєстрованого в реєстрі №35 житловий будинок по [ADDRESS] , належав в цілому колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 22.11. 1990 року №373. Із довідки, виданої виконкомом Бісковицької сільської ради № 510 від 26.04.2021 року, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Не дивлячись на помилку у прізвищі, яка була допущена у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, а саме власником вказано [PERSON] , замість [PERSON] , довідкою № 467 від 20.04.2021 року підтверджується, що станом на 15.04.1991 року по [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: -голова двору - [PERSON] , 1910 року народження; -дочка - [PERSON] , 1949 року народження; -внучка - [PERSON] , 1973 року народження; -внук - [PERSON] , 1978 року народження; -внучка - [PERSON] , 1979 року народження; -внучка - [PERSON] , 1986 року народження. [PERSON] , [PERSON] не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору понад три роки до квітня 1991 року та [PERSON] вибула з даного господарства у 2010 році та на частку у житловому будинку як у майні колишнього колгоспного двору не претендує та визначати не має наміру. Отже, [PERSON] на день смерті, а також її мамі [PERSON] та їй належали по 1/3 частці в майні колишнього колгоспного двору, а саме на: житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] . [INFO] у с. Баранівці померла її мама [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та вчинено актовий запис № 30. У її свідоцтві про народження серії [NUMBER] її мамою зазначена [PERSON] . Своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » вона змінила на « [PERSON] » після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Мама за життя заповіту не складала та є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. Згідно довідки № 508 від 26 квітня 2021 року, виданої виконкомом Бісковицької сільської ради, станом на день смерті [PERSON] з нею були зареєстровані та проживали: вона, зять [PERSON] ; онучка [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] , [PERSON] . Спадщину після смерті мами вона прийняла, оскільки проживала з мамою на день їх смерті у відповідності до ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на день смерті належала 1/3 частка в майні колишнього колгоспного двору по [ADDRESS] та 1/3 частка в тому є майні в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 17 серпня 2021 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті мами до Самбірської державної нотаріальної контори Нотаріусом була заведена спадкова справа № 67535377 (267/2021 - номер у нотаріуса), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки житловий будинок по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору та частки членів двору не визначені. Крім того, нотаріус вказує на розбіжності у прізвищі власника та голови колгоспного двору зазначеного у свідоцтві про смерть ( [PERSON] ) та у правовстановлюючому документі ( [PERSON] ), що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. А тому просить постановити рішення, яким: - встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті належало свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 02 липня 1991 року, зареєстрованого в реєстрі №35 та виданого Самбірським МБТІ на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . - визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] 1/3 частку з майна колишнього колгоспного двору, 2/3 частки - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення, просили слухати справу у їхній відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved