Jurisdiction: civil
Date: 2022-04-05 00:00:00

30 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2016 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, інших утриманців немає. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2016, в період якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвом про народження (а.с. 8, 9). Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує обов`язку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, підстав для звільнення його від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено, також відсутня домовленість між батьками щодо способу утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача, та вважає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved