Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що ій на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі - [PERSON] . Шлюб між ними розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду від 13.09.2019 року, що підтверджується витягом з ДРАЦС. Відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, з вересня 2020 року взагалі в ньому не проживає. Жодних контактів чи зв`язку з нею не підтримує. Вона, як власник майна, має намір розпорядитись ним на власний розсуд, однак реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її права. Одночасно це створює незручності у оформленні субсидії. Будь-якої домовленості між нею та відповідачем по справі щодо користування належним їй майном, не було. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 13.01.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи відповідачем не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушила спір з приводу правовідносин, пов`язаних з користуванням житловим приміщенням. Згідно договору дарування 1/2 частки житлового будинку, посвідченого 19.09.2002 року державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області Зіневичем С.О., [PERSON] набула право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] . На підставі вказаного договору купівлі-продажу були внесені відомості про власника 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 03.03.2009 року номер витягу: 22047876, реєстраційний номер запису: 7030 в книзі: 71. З свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 03.10.2014 року слідує, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відновідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу підтвердження дошлюбного прізвища №00030905705 від 26.05.2021 року слідує, що 05.11.2014 року за №00122161306 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано актовий запис про шлюб за № 535 між [PERSON] та [PERSON] . В цьому ж витязі зазначено про наявність відомостей про розірвання шлюбу на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279/2810/19 від 13.09.2019 року. З отриманої з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області слідує, що [PERSON] значиться зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] . Датою реєстрації останнього у вказаному житловому приміщенні зазначено 02.07.2013 року. З акту від 19.11.2021 року, складеного та підписаного сусідами позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слідує, що [PERSON] з 06.09.2020 року по теперішній час не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Особисті речі останнього відсутні. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житловим приміщенням, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. У встановлений строк відповідач доказів про те, що він не втратив інтерес до житла, в якому зареєстрований, змінив місце проживання не з власної волі та не користується житловим приміщенням з поважних причин, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Так, частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , яке на праві власності належить позивачу.

Outcome: approved