Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Великобийганської сільської громади ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він являється власником майнових паїв КСХП «Колос» Нодьбегань виданих Великобийганською сільською радою Берегівського району на підставі договору дарування. З лютого 2007 року [PERSON] добросовісно відкрито в рахунок майнових паїв заволодів майном, а саме зерноскладом в [ADDRESS] , яким позивач безперешкодно користується за його цільовим призначенням. З часу володінням майном та протягом тривалого часу, позивач доглядає за ним, робить поточні ремонти, приєднується до електромереж, сплачує комунальні послуги. Зважаючи на вказані обставини, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на зерносховище, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак згідно заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Великобийганської сільської громади ОТГ в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі за наявними в матеріалами документами. Суд, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] безперервно та відкрито з лютого 2007 року володіє та користується нерухомим майном, а саме зерноскладом, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Великобийганської сільської ради №47 від 24.02.2022 року. Згідно договору дарування від 21.02.2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] купив паї у загальному фонді КСХП «Колос» (а.с. 28). Також, з договору про постачання електричної енергії №Р06/01-0828 від 06.02.2007 року, вбачається, що такий укладено між ВАТ «Закарпаттяобленерго» та [PERSON] на установку по площадці зерносклад в [ADDRESS] електроустаткування лічильника (а.с. 15-20). Крім того, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виданого Великобийганською сільською радою від 17.12.2003 року вбачається, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСХП «Колос» Нодьбегань (а.с. 21) Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном, відкрито, безперервно користуватися зерноскладом, який знаходиться в [ADDRESS] ., тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказаний зерносклад за набувальною давністю.

Outcome: approved