Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницький про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування позову зазначила, що з 26.11.2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в подальшому було розірвано. Під час шлюбу в них з відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, донька залишилася проживати разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. З відповідача стягуються аліменти, але станом на 01.09.2021 року рахується заборгованість. Позивач має самостійний дохід та офіційно працює, судимостей немає, в розшуку не перебуває. На теперішній час вдруге вийшла заміж та має з теперішнім чоловіком ще одну спільну дитину. Зазначила, що живуть дружньо в сім`ї панує взаємоповага та взаємопідтримка один одного, теперішній чоловік має бажання удочерити доньку, але колишній чоловік не йде на контакт та вони не можуть цього зробити. Відповідач не бажає, будь - яким чином спілкуватися з ними. На даний час вона із теперішнім законним чоловіком повністю забезпечує доньку матеріально, створили належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2022 року заяву позивача про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницький на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області - задоволено та відкладено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання подав заяву, про визнання позовних вимог в повному обсязі. Просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи Злинської сільської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, разом з тим, на адресу суду надійшла заява зареєстрована судом 29.03.2022 року за вх.№2146 за підписом начальника служби у справах дітей Смолінської селищної ради, яка діє на підставі довіреності, про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені в графі батько « [PERSON] » та в графі мати « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області від 03.07.2012 року (а.с.6). Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 25 та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Як вбачається з характеристики учениці 3-Г класу [PERSON] , 2012 року народження, виданої комунальним закладом «Навчально-виховне об`єднання №35 «Загальноосвітня школа I-III степенів, позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» 15.09.2021 року за №609/01-12 [PERSON] навчається в закладі з 01.09.2019 року, навчальні заняття відвідує постійно, виявляє інтерес до навчання. На уроках активна і уважна. Має добрий загальний розвиток. Врівноважена спокійна, дотримується правил поведінки. До доручень ставиться відповідально. Весь час перебування у закладі освіти вихованням займається мати - [PERSON] , яка постійно відвідує батьківські збори і приймає участь у вихованні дитини (а.с.8). Відповідно до характеристики виданої КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на [PERSON] , яка працює в лікарні з 2012 року по теперішній час на посаді сестри медичної процедурної. За період роботи зарекомендувала себе як відповідальний спеціаліст, який сумлінно виконує свої обов`язки, уважна до хворих та відвідувачів, дисциплінована, завжди готова прийти на допомогу. Користується авторитетом серед хворих і співробітників (а.с.9). Згідно із акту виданого ОСББ «Перспективне - 44» від 18.10.2021 року №79, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживає сім`я: [PERSON] , 1992 року народження, [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, батько [PERSON] за даною адресою не з`являвся та не приймав участі у вихованні дитини (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Перспективне - 44» від 18.10.2021 року №73, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає, але не зареєстрований [PERSON] (чоловік), [INFO] , [PERSON] (донька), [INFO] , [PERSON] (син), [INFO] (а.с.13). Як вбачається з розрахунку заборгованості по виплаті аліментів за в/листом №2-384/139 від 05.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] з січня 2018 року по 01 вересня 2021 року, сплати аліментів не було та загальна сума заборгованості станом на 01 вересня 2021 року складає 154971 грн (а.с.10). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за №12 від 24.02.2022 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до висновку за підписом сільського голови Недолужка О., який є додатком до рішення виконавчого комітету Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за №12 від 24.02.2022 року, служба у справах дітей Злинської сільської ради розглянула та вивчила документи надані [PERSON] , яка виховує малолітню дитину [PERSON] , щодо позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] та прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, до засідання комісії [PERSON] подав на ім`я голови сільської ради заяву, в якій він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, само ухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавився та не цікавиться життям, здоров`ям, розвитком сина, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, місце проживання не змінювала, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З огляду на викладене вище, зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „ Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча мав реальну можливість для цього, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не полягають лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, вони включають в себе також і батьківську (материнську) турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , який є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, крім іншого відповідач не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з чим звернувся до суду із відповідною письмовою заявою на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , та відповідно є такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved