Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Шабадаш Л.С., про розірвання договору довічного утримання, який мотивовано тим, що 07 травня 2021 року укладений договір довічного утримання між позивачем і відповідачкою [PERSON] , відповідно до якого відчужувач передала відповідачці (набувачу) у власність належну їй трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] , як набувач, взяла на себе зобов`язання забезпечувати позивача матеріально щомісячно по 500 грн., харчуванням, одягом, медикаментами і лікарськими засобами, побутовими послугами, уходом. У разі невиконання, або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, відчужувану надано право вимагати розірвання договору (п. 3.1.1 договору). Цей договір був підписаний позивачем у зв`язку з тим, що два сина позивача померли один в 2015 році, а другий в 2016 році, після чого позивача паралізувало, вона лишилася одинокою, стала не ходячою, з трудом переміщається по квартирі за допомогою спеціальних ходунків, за межі квартири виходити не може. Скориставшись фізичним і психічним станом позивача невідомі їй люди - чоловік, жінка і нотаріус у травні 2021 року прийшли у її квартиру і запропонували скласти договір довічного утримання. Нікого із цих людей вона не знала, але знаходячись у такому безвихідному стані і зважаючи, що була і офіційна особа нотаріус, позивач їм довірилася і підписала договір з відповідачкою, але її ввели в оману, розрахунок був на те, що позивач скоро помре, заволодіти квартирою, проте ніякого догляду за позивачем не здійснювалося, допомога не надавалася, відповідачка прийшла два рази і сказала, що сама стара і хвора і ходити до неї більше не буде, а чоловік, що був з нею, взагалі обікрав позивача. Оскільки відповідачка не виконувала умови договору довічного утримання, позивач просить суд його розірвати. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явилася з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлена належним чином. Від третьої особи надійшов відгук, в якому нотаріус просила розглядати справу за її відсутністю. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 07 травня 2021 року укладений договір довічного утримання між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шабадаш Л.С., реєстровий номер 383, відповідно до якого відчужувач передала відповідачці (набувачу) у власність належну їй трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] , як набувач, взяла на себе зобов`язання забезпечувати позивача матеріально щомісячно по 500 грн., харчуванням, одягом, медикаментами і лікарськими засобами, побутовими послугами, уходом, поховати відчужувача (п. 2 договору). У разі невиконання, або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, відчужувану надано право вимагати розірвання договору (п. 3.1.2 договору). З виписки з медичної картки [PERSON] видно, що позивач страждає на ряд захворювань: атеросклеротична хвороба серця, церебральний атеросклероз, хворіє тривалий час, пересувається по квартирі за допомогою ходунків, за межі квартири не виходить за станом здоров`я, нетранспортабельна. На адвокатський запит Маріупольським РУП ГУНП в Донецькій області листом від 26 липня 2021 року роз`яснено право [PERSON] на звернення з цивільним позовом за фактом обману. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] отримує щомісяця пенсію в розмірі 1972,24 грн. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені позивачем суду докази відповідають вимогам статей 77, 80 ЦПК України, будь-яких доказів на спростування позовних вимог відповідачем не надано. Мотиви суду. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відтак, за змістом вказаної норми, договір може бути розірваний незалежно від вини набувача. Тому останньому слід доводи факт належного виконання, а не відсутність його вини у невиконанні або неналежному виконанні умов договору довічного утримання. Положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17 зазначив: тлумачення п. 1 ч. 1ст. 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Отже, з урахуванням підстав позову, умов договору довічного утримання, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо належного виконання нею умов договору. Ураховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивачем про розірвання договору довічного утримання з відповідачем, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат між сторонами судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на висновок про задоволення позову, судові витрати у вигляді судового збору, покладаються на відповідача. На підставі ст. ст. 610, 626, 627, 651, 744, 749, 755 ЦК України,

Outcome: approved