Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-06 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАРАЗ-4», код ЄДРПОУ 40254118, яке знаходиться за адресою: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 23, р/р [NUMBER] АТ «Банк 3/4», МФО 380645, заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 24470,10 грн., в тому числі пені в розмірі 2767,63 грн.; втрати від інфляції в розмірі 732,05 грн.; 3% річних в розмірі 563,31 грн.; судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2102,00 грн.; судові витрати, пов`язані із правовою допомогою в розмірі 1500,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] та, відповідно, співвласником вказаного багатоквартирного будинку. Згідно Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 травня 2016 року TOB «ЗАРАЗ-4» визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку. Тобто, Позивач на належній правові підставі здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . У свою чергу, Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 138 були погоджені та введені в дію тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач належним чином виконав та продовжує виконувати свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, надає послуги своєчасно та у повному обсязі. Разом з тим, Відповідач належним чином не виконує та не виконувала у минулому свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що і стало підставою для подання позову до суду. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов 'язанням. Належність Відповідачу на праві власності квартири, підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність у Позивача повноважень на надання житлово-комунальних послуг у будинку, де знаходиться належна Відповідачу квартира підтверджується Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 травня 2016 року. Відповідність тарифів, на підставі яких Позивачем нараховується сума, що підлягає сплаті, вимогам чинного законодавства підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 138. Наявність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та її розмір підтверджується Довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.04.2020 року. Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, за період з 30.03.2016 року по 31.03.2020 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 24470,10 грн., в тому числі пеня 2767,63 грн. Для належного захисту своїх майнових прав та законних інтересів, 31.05.2019 року Заявник уклав із Адвокатським об`єднанням «Клочков та партнери» Договір про надання правової допомоги № 31/05-4. На підставі Додаткового договору № 2 від 12.06.2019 року, Позивач доручив Адвокатському об`єднанню «Клочков та партнери» надати правову допомоги з питань стягнення в судовому/примусовому порядку заборгованості із Відповідача. Згідно п. 2 Додаткового договору № 2 від 12.06.2019 року, загальна вартість обумовленої правової/правничої допомоги щодо стягнення з Відповідача заборгованості становить 13500,00 грн., з яких обсяг правової допомоги в дані конкретній справі вартує 1500,00 грн. 05.06.2019 року Позивачем на користь Об`єднання була сплачена обумовлена вартість правової/правничої допомоги, що підтверджується платіжним дорученням № 1066 від 05.06. 2019 року. На підтвердження дотримання вимог вищезазначеної норми процесуального закону, Позивачем надається Звіт про надану правову допомогу із описом вчинених процесуальних дій адвокатом адвокатського об`єднання, відповідно до якого вартість правової допомоги в даній конкретній справі складає 1500,00 грн. Розмір вартості правової/правничої допомоги, який узгоджений сторонами та сплачений Позивачем на користь об`єднання є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позовної заяви та значенням справи для Позивача, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію Позивача. Ухвалою судді від 25.05.2020 було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У грудні 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив на позовну заяву обгрунтований тим, що в позовній заяві, позивач стверджує, що неодноразово звертався до Відповідача з проханням сплатити заборгованість з метою досудового врегулювання спору. Зазначене не відповідає дійсності, оскільки вона не отримала жодного листа з цього приводу, і ніяких спроб позивач не вживав з метою досудового врегулювання спору. Позивач надав розрахунок заборгованості за період з 03.03.2016 р. по 31.03.2020 р., також розрахунок пені за даний період та інфляційні витрати. Проте, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у період з 30.03.2016 р. по 01.07.2016 р. не підлягають задоволенню в зв`язку із спливом строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позивач вперше звернувся до суду 01.07.2019 з заявою щодо отримання судового наказу, проте йому було відмовлено. В зв`язку з викладеним, нарахування заборгованості за період з 30.03.2016 р. по 01.07.2016 р. не грунтуються на вимогах закону, і цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В позовній заяві Позивач зазначає суму заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 11 590,29 грн. Зазначена сума заборгованості Позивачем не доведена з посиланням на існуючі тарифи і період виникнення заборгованості. Позивач на підтвердження своїх повноважень надав Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19.05.2016 р. без невід`ємних додатків, а саме листів письмового опитування та затвердженими умовами договору з управителем. Зазначені додатки до протоколу зборів, які скрив від суду Позивач, свідчать про те, що станом на 19.05.2016 був встановлений тариф за утримання прибудинкової території в розмірі 6,48 грн. за кв.м. В подальшому Позивач самовільно підняв тариф щодо утримання прибудинкової території до 7,99 грн. за кв.м., посилаючись на Розпорядження виконкому № 138 від 26.07.2017р., хоча зазначений документ не є підставою для зміни тарифів, які повинні бути затверджені лише Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Позивачем не доведено існування заборгованості у неї за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 5 738,92 грн. тому, що в рамках справи № 369/8381/19 за заявою TOB «ЗАРАЗ-4» про видачу судового наказу, вона повідомила суд, що розрахунки заявника не відповідають дійсності, і долучила квитанції про сплату послуг. Вона зверталася з листом до ТОВ «ЗАРАЗ-4» від 15.08.2019 р., що послуги по постачанню теплової енергії станом на дату оплачені в повному обсязі. В довідці, яку надав Позивач, не зрозумілою є дія від 31.03.2019 р. «Перенос остатков между категоріями на суму 1129,99 грн. та довідка не є первинним документом згідно законодавства. Також не зрозумілою і не визначеною є заборгованість за послуги Компенсація витрат ТЕ на циркуляцію внутрішньо будинкової мережі та теплова енергія на роботу системи ГРВ. Загальну суму боргу Позивач визначає в розмірі 663,61 грн. Проте, в квитанціях, що надає Позивач щомісячно до оплати, вищевказана послуга має іншу назву, а саме: борг за рушникосушарку і компенсація витрат ТЕ на підігрів води. Звертає увагу суду, що вона не отримала відповіді на лист, вх.. 27 від 02.03.2021р. щодо складання акту про відсутність в її квартирі рушникосушарки, за обслуговування якої ТОВ «ЗАРАЗ -4» виставляє заборгованість. Тобто Позивач в позовній заяві змінює назву послуги і виставляє суму боргу до сплати при відсутності в її квартирі рушникосушарки. У зв`язку з невірними і невизначеними нарахуваннями суми боргу, Позивач не має права і можливості нараховувати пеню. Позивач надав до суду Довідку про заборгованість Відповідача по оплаті житлово- комунальних послуг, складену без посилання на первинні документи, на підставі якої не можливо встановити розмір заборгованості, період, в який виникла ця заборгованість, а також настання у Відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг, ціну послуги та інше. Довідка про нарахування та оплату за житлово- комунальні послуги не є первинним документом, так як статтями 3,8,9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. № 996-XIV встановлені вимоги та підстави до складання, ведення бухгалтерського обліку господарської операцій. На підставі викладеного, відповідачка просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направила клопотання, у якому позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також з`явилася, у своєму відзиві на позовну заяву позов не визнав, просила відмовити у його задоволенні. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] та, відповідно, співвласником вказаного багатоквартирного будинку. Згідно Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 травня 2016 року TOB «ЗАРАЗ-4» визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку. Тобто, Позивач на належній правові підставі здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . У свою чергу, Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 138 були погоджені та введені в дію тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Належність Відповідачу на праві власності квартири, підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність у Позивача повноважень на надання житлово-комунальних послуг у будинку, де знаходиться належна Відповідачу квартира підтверджується Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 травня 2016 року. Відповідність тарифів, на підставі яких Позивачем нараховується сума, що підлягає сплаті, вимогам чинного законодавства підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 138. Наявність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та її розмір підтверджується Довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.04.2020 року. Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, за період з 30.03.2016 року по 31.03.2020 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 24470,10 грн., в тому числі пеня 2767,63 грн. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. З огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 67,68 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити оплату житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Крім того, як зазначено у ст.ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, що містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків. Так як у ході розгляду справи було надано докази того, що позивач є управителем багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував позивачу у повному обсязі кошти за надані житлово-комунальні послуги у заявлений ним період, суд вважає доведеним факт того, що відповідач не виконує свої зобов`язання. Із матеріалів справи вбачається що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, однак відповідач користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Суд вважає, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Разом з тим, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що і стало підставою для подання позову до суду. Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, за період з 30.03.2016 року по 31.03.2020 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 24470,10 грн., в тому числі пеня 2767,63 грн. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу УРСР, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ЗАРАЗ-4» суми заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 24 470, 10 грн., втрат від інфляції в розмірі 732,05 грн. та 3% річних в розмірі 563,31 грн., а всього 25 702 (двадцять п`ять тисяч сімсот дві) гривні 46 копійки. Що стосується вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 2767,63 грн. то суд відмовляє в даній вимозі виходячи з наступного. Згідно статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Разом з тим, судом було встановлено відсутність укладеного договору між позивачем та відповідачем в якому зазначається розмір пені, а отже суд приходить до висновку про відсутність правових підстав визначених законом для стягнення з відповідача пені як з боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Довід відповідача, що позивач не є виконавцем послуги теплопостачання та такої послуги відповідачу не надавав та надавати не міг, спростовується тим, що належних та допустимих доказів не надання послуг теплопостачання позивачем суду надано не було. Стосовно заявленої відповідачем заяви про застосування позовної давності до вимог позивача, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вимоги було заявлено позивачем в межах строку позовної давності. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Що стосується вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із правовою допомогою в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, суд дійшов наступного висновку. В матеріалах справи міститься звіт №1 на надану правову/правничу допомогу від 27.06.2019 року, відповідно до якого між Адвокатським об`єднанням «Клочков та Партнери» в особі партнера Старости Івана Івановича та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-4» було укладено договір про надання правової допомоги №31/05-8 від 31.05.2019 року та додатковий договір №2 від 12.06.2019 року та надано правову/правничу допомогу, а саме: складання заяви до суду про видачу судового наказу про стягнення з боржника - власника квартири [ADDRESS] , заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги; здійснення розрахунку розміру втрат від інфляції та 3% річних; підготовка копій документів, які додаються до заяви про видачу судового наказу; подача до суду заяви про видачу судового наказу. Загальна вартість наданої правової/правничої допомоги в обсязі, зазначеному в наданому звіті складає 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. З огляду на вимоги ст. 137 ЦПК України суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн., оскільки позивачем не було надано доказів того, що за складання позовної заяви та представництво інтересів позивача саме в межах даної справи було сплачено кошти у розмірі 1 500 грн., так як з наданих суду документів, зокрема договору про надання правової допомоги 31/05-4 від 31 травня 2019 року, додаткового договору до договору про надання правової допомоги 31/05-4 від 12 червня 2019 року, платіжного доручення № 1066 від 05.06.2019 та звіту №1 від 27.06.2019 року на надану правову/правничу допомогу цього не вбачається. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 625, ЦК України, ст.ст. 2, 7, 9, 20, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: partial