Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-20 00:00:00

В липні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що в липні 2021 року позивачкою до суду була подана позовна заяв про розірвання шлюбу з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 15.07.2021 року № 311. Відповідач з травня 2021 року не проживає разом з сім`єю, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відмовляється. Погоджується виплачувати аліменти тільки за рішенням суду. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя дітей, оскільки її середньомісячний дохід складає 6000 грн. 00 коп., тобто на рівні мінімальної заробітної плати. Відповідач має постійне місце роботи - працює водієм автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] та має середньомісячний дохід у розмірі 6100 грн. 00 коп. Відповідач має добрий стан здоров`я, має постійний заробіток. Відповідач не зобов`язаний до виплати аліментів будь-кому, не має інших утриманців. Також зазначила, що її повнолітній син [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батьків. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.150, 180-184 СК України, просить: - стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від його доходу, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; - стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення навчання сина, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою судді від 05.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив, відзив не надав. Ухвалою суду від 21.03.2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей - малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копіями паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно довідки, виданої виконкомом Погребищенської міської ради від 15.07.2021 року № 311, діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні (а.с. 12). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.07.2021 року № 391 середньомісячний дохід позивачки [PERSON] становить 6000 грн. 00 коп. (а.с. 13). Згідно довідки комунального закладу «Гопчицький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області» від 14.07.2021 року № 60 [PERSON] є ученицею даного навчального закладу та харчується в шкільній їдальні за батьківську плату (а.с. 17). Відповідно до довідки, виданої Вищим професійним училищем № 42 м. Погребище від 14.07.2021 року № 110, [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі та знаходиться не на повному державному утриманні (а.с. 18). Відповідач працює водієм автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 6100 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 15 від 19.07.2021 року (а. с. 14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проте, відповідач всупереч наведеним приписам сімейного законодавства добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню малітньої дитини, що є безумовною підставою для стягнення із нього аліментів на її утримання. Згідно із ч.1 ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до приписів ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить із 1 січня - 2618 грн. 00 коп., з 1 липня - 2744 грн. 00 коп., з 1 грудня - 2833 грн. 00 коп. Зважаючи на встановлені судом обставини, та ураховуючи визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Разом із тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів в твердій грошовій сумі на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить із того, що за змістом ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обовязок із доказування обставин. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують. Позивачкою не надано будь-яких доказів, які б підтверджували витрати повнолітнього сина [PERSON] , пов`язані із навчанням у Вищому професійному училищі № 42 м. Погребище. Разом із тим, позивачкою не доведено, що відповідач, крім основного доходу за місцем роботи, має інші види доходів, наявне нерухоме чи рухоме майно на праві власності тощо, спроможний сплачувати зазначену суму аліментів і що надання ним такої матеріальної допомоги не становитиме для нього надмірного тягаря. При цьому суд ураховує, що за змістом довідки про доходи № 15 від 19.07.2021 року розмір заробітної плати, що фактично одержує відповідач, станом на червень 2021 року становить 4972 грн. 63 коп. (а. с. 14). З огляду на викладене та беручи до уваги, що із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дочки, суд дійшов висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення навчання сина, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, зважаючи на часткове задоволення позовної вимоги майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 року становить 2270 грн. 00 коп., з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн. 63 коп.

Outcome: partial