Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої на підстав ордеру діє адвокат Малькевич Є.А., звернулася до суду з позовом до відповідача Мирноградської міської ради, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування вимог вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який померлий заповів їй. Дружина спадкодавця - [PERSON] , маючи право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України, від прийняття спадщини відмовилася. Треті особи [PERSON] і [PERSON] діти спадкодавця, права на спадкування в порядку ст.1241 ЦК України не мають, тому до нотаріуса з питань оформлення спадщини не зверталися. Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області від 11.12.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на спадковий будинок, так як батько, придбавши 29.03.1967 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу будинок за адресою: [ADDRESS] , в 1970 році звів на його місці новий будинок і, незважаючи на те, що рішенням відділу комунального господарства виконкому Димитровської міської ради від 25.06.1974 №74 йому надавався дозвіл на оформлення документів на почате будівництво жилого будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] , права власності на нього не оформив. Зазначаючи на те, що відповідно до технічного паспорту будинок та всі господарські споруди були збудовані спадкодавцем до 05.08.1992 року, коли закон не передбачав процедури введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вказаний на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви на адресу суду відповідач Мирноградська міська рада проти заявлених позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження і шлюб позивачки та свідоцтвом про смерть батька (а.с.68 8). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Красноармійської держнотконтори за реєстровим № 1574, батько позивачки [PERSON] 29.03.1967 придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). Рішенням відділу комунального господарства виконкому Димитровської міської ради депутатів трудящих №74 від 25.06.1974 [PERSON] був наданий дозвіл на оформлення документів на почате будівництво жилого будинку на земельній ділянці [ADDRESS] згідно розробленої проектно-технічної документації (а.с.29, 32). Відповідно до довідки КП «БТІ» Мирноградської міської ради №771 від 06.12.2021, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом Красноармійської держнотконтори 29.03.1967 за реєстровим № 1574. Право власності на житловий будинок, зведений у 1970 році, не оформлено (а.с.23). Згідно матеріалів спадкової справи, 25.12.2013 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г. від імені [PERSON] було посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2749, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.62). 13.08.2021 позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Богатова С.Г. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу за №44/2021, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.57,65). 13.08.2021 від дружини спадкодавця [PERSON] нотаріусом прийняті заяви про відмову від видачі їй свідоцтва про право власності на придбане у період шлюбу зі спадкодавцем майно та про відмову від отримання обов`язкової долі у спадковому майні (а.с.58-59). Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Богатова С.Г. від 11.12.2021 позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті батька [PERSON] відмовлено у зв`язку з ненаданням нею документу на підтвердження права власності на вказаний будинок (а.с.31). Відповідно до\~ст.1261\~Цивільного Кодексу\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України\~до складу\~спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 392 ЦК України визначено, що що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію \~речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» \~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду\~\~від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц. До\~05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому\~введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] від 14.09.2021, який фактично перебував у власності спадкодавця, всі будівлі, в тому числі житловий будинок, були зведені до 05.08.1992 (а.с.25-27). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.24). Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів. Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №140/3261/17. \~ \~ \~ \~За змістом\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. До особи яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, згідно умов частини першої\~ст.377 ЦК України, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Власник земельної ділянки, відповідно до положень\~ст.375 ЦК України, має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та часу зведення житлового будинку з надвірними спорудами, суд вважає, що вимоги позивачки, яка є спадкоємцем всіх\~прав та\~обов`язків після\~смерті батька, про визнання за нею права власності у порядку спадкування на спадкове майно - будинок, який був збудований до 05 серпня 1992 року, підлягають задоволенню.

Outcome: approved