Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-29 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] 09.11.2021 р. звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю. На даний час шлюб між ними розірвано. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2009 року по справі № 2-5581/2009 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. З [PERSON] , на користь [PERSON] , ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються, оскільки на час ухвалення рішення [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, та з моменту звільнення від відбування покарання, офіційно ніде не працює, не має стабільного доходу, інколи підробляє випадковими заробітками на будівництві, а протягом останніх шість років проходить регулярне реабілітаційне лікування у приватних реабілітаційних центрах з психологічної реабілітації відновлення особистості, у зв`язку з вживанням психоактивних речовин. За останній період проходження реабілітаційного лікування, а саме з 01.05.2021 по 15.10.2021 р., оплачено 47 720 грн. [PERSON] тривалий час (останніх шість років) перебуває на утриманні [PERSON] , повному матеріальному забезпеченні. В зв`язку з відсутністю отримання офіційного доходу, нарахування аліментів проводиться відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а тому відповідно щомісячний розмір аліментів на утримання сина становить 3000 грн. Вважає, що на теперішній час, враховуючи стан здоров`я позивача та його майновий стан, встановлений розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу є для нього надмірним, тому станом на 01.10.2021 р. час існує заборгованість із сплати аліментів у розмірі 7297 р. Просила зменшити розмір аліментів встановлений відповідно до рішення суду із частки доходу на фіксований розмір, а саме - 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа від 14.01.2010 р. Відповідач [PERSON] 06.12.2021 р. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов не визнає, оскільки до позовної заяви долучено довідку громадської організації «Час змін-реабілітаційні центри» від 21.09.2021 р., що [PERSON] , по даний час проходить курс психосоціальної реабілітації відновлення особистості у зв`язку з вживанням психоактивних речовин. Не долучено статуту цієї організації, інформації чи має ця організація ліцензію на лікувальну діяльність, як це передбачено постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 285 «Про затвердження Ліцензійних умов проведення господарської діяльності з медичної практики» тощо. Долучена позивачем інформація про наявність у ФОП [PERSON] дозволу на надання послуг догляду із забезпечення проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію жодним чином не свідчить про проживання [PERSON] за адресом [ADDRESS] та даних про те, що останній є хворим. Звертає увагу суду, що це - послуги з проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію, а не послуги з лікування. Також долучені незрозумілі чеки про переведення грошових коштів [PERSON] , іншими особами не на утримання неповнолітнього сина, при наявній заборгованості по сплаті аліментів. [PERSON] не працює, хоча є працездатного віку, інших утриманців, крім неповнолітнього сина, в нього немає. Не надано жодних документів від медичного закладу, які б підтверджували погіршення стану його здоров`я, зміну матеріального становища, інших обставин, що мають істотне значення. Вважає, що позивачем позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, позивач не підтвердив обставини, які передбачені ст.182 СК України, а тому в задоволенні позову просила відмовити. Позивач та його представники в судове засідання 30.03.2022 р. не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від представника позивача адвоката Гринів Я.В. на електронну адресу суду надійшла заява за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати без їх участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання 30.03.2022 р. не прибула, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Скористалася правом подання відзиву, в якому просила в задоволенні позову відмовити, справу розглядати без її участі (а.с.38-45). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2009 р., судом вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2009 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Згідно інформації Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості [PERSON] на обліку як безробітній не перебуває (а.с.16). Згідно довідки голови правління ГО «Час змін» - Реабілітаційні центри Широбоков Д.С. за №370 від 21.09.2021 р. - [PERSON] з 08.08.2021 р. проходить курс психосоціальної реабілітації відновлення особистості, у зв`язку із вживанням психоактивних речовин (а.с.21). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зазначено, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення мінімального розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану. Посилання позивача на погіршення стану здоров`я, як на підставу зменшення розміру аліментів, суд вважає безпідставним. Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би встановлював йому обмеження працездатності, а відтак неможливість, в зв`язку з цим працевлаштуватися. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитини, в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів не встановлено. З огляду на зазначене, вимоги позивача є необґрунтованими, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed