Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у його власності знаходиться будинок із надвірними будівлями [ADDRESS] . У будинку зареєстрована, але не проживає його сестра [PERSON] , місце перебування якої на даний час не відомо. Добровільно знятися із реєстрації вона не бажає, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати на утримання квартири по сплаті комунальних послуг, тому вимушений була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Удовіченко І.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою за зареєстрованим місцем її проживання, а також через оголошення на офіційному сайті суду, не повідомила про причину неявки. Суд, заслухавши позивача та його представника та свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф., [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Карлівської міської ради №3144 від 19.06.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Довідкою виконавчого комітету Карлівської міської ради №3995 від 12.11.2021 року, виданою [PERSON] , підтверджено склад сім`ї позивача: сестра - [PERSON] , 1965 року народження; пасенок - [PERSON] , 1996 року народження, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Також, факт реєстрації відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджено копією домової книги на вказане домоволодіння (а.с.13-14). Далі встановлено, що [PERSON] , після реєстрації у будинку [ADDRESS] , зі слів сусідів, з червня 2014 року, не проживає, а мешкає за іншою адресою, її речі у помешканні відсутні, що підтверджено актом обстеження домогосподарства, за запитом власника [PERSON] . Обстеження здійснено депутатом Карлівської міської ради Скачковим Олександром Леонідовичем у присутності [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Факт тривалого непроживання відповідача у квартирі також підтверджується поясненнями свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача, наданими у судовому засіданні та письмовими поясненнями свідків - сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] , якими підтвердили, що [PERSON] фактично ніколи не проєивала за адресою: [ADDRESS] , у вказаному помешканні її особисті речі відсутні. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України». Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , його сестри, яка протягом тривалого часу (з червня 2014 року) не проживає у будинку та не несе тягар утримання житла, що порушує право позивача як власника нерухомого майна на реалізацію ним права користування належним на праві власності майном. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved