Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним її представником - адвокатом Бойко Д.П., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 21/02/21 від 21.02.2021, що підтверджується ордером серія ВА № 1017247, до відповідача ПП «Новогригорівське», в якому (позові) просила: - розірвати договір оренди землі, укладений 01.04.2013 між [PERSON] та ПП «Новогригорівське», право оренди за яким зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Кравчиною С.М., номер запису про інше речове право: 685838 від 16.04.2013, щодо земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0072; - стягнути з ПП «Новогригорівське» на її користь заборгованість по орендній платі за 2018, 2019, 2020 роки у сумі 13826,70 грн.; - стягнути з ПП «Новогригорівське» на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 01.04.2013 між нею та ПП «Новогригорівське» було укладено договір оренди належної їй земельної ділянкикадастровий номер 3521985600:02:000:0072зі сплатою орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельноїділянки на рік кожного року до 30 грудня з урахуванням індексів інфляції. Свої зобов`язання ПП «Новогригорівське» не виконало у наслідок чого утворилась заборгованість за 2018 - 2020 роки у розмірі 13826,70 грн. (153629,99 грн. (нормативно грошова оцінка землі станом на 2018 рік) х 3 % (розмір орендної плати) = 4608,90 грн. (орендна плата за один рік) х 3 роки). Зазначила, що 01.06.2021 її представник звертався до ПП «Новогригорівське» щодо виконання умов зазначеного договору, однак відповідь вона не отримала та умови договору у частині орендної плати виконані не були. Таке системне невиконання умов договору оренди землі вважає істотним порушенням його умов у зв`язку з чим просила договір розірвати. Позивач також зазначила, що нею понесено судові витрати у даній справі у вигляді сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1816,00 грн. та очікується понесення судових витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою від 21.07.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Крім того, ухвалою від 21.07.2021 за клопотанням позивача у ПП «Новогригорівське» витребувано оригінал договору оренди землі, укладений 01.04.2013 між [PERSON] та ПП «Новогригорівське» щодо земельної ділянки площею 5,45 га, кадастровий номер 3521985600:02:000:0072, та докази сплати [PERSON] орендної плати за 2018-2020 роки. Ухвалою від 16.08.2021 за клопотанням представника позивача у Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області витребувано належним чином засвідчену копію договору оренди землі від 01.04.2013, укладеного між [PERSON] та приватним підприємством «Новогригорівське» щодо земельної ділянки площею 5,53 га, кадастровий номер 3521985600:02:000:0072, право оренди за яким зареєстровано Реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про право в державному реєстрі прав: 685838 від 16.04.2013. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву,зареєстрований у суді 16.08.2021 за вх. № 4937/21, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування заперечень проти позовної заяви відповідач зазначив, що01.04.2013 між [PERSON] та ПП «Новогригорівське» було укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0072зі сплатою орендної плати у розмірі у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік кожного року до 30 грудня. Зазначив, що зобов`язання зі сплати орендної плати за 2018-2020 роки невиконані не з вини ПП «Новогригорівське», а тому, що [PERSON] покинула місце свого проживання та виїхала до Російської Федерації не повідомивши адресу чи реквізити для сплати орендної плати та сама чи через уповноважених осіб з питання виплати орендної плати до ПП «Новогригорівське» не зверталась. На виконання ухвали суду про витребування доказів суду надано оригінал вищезазначеного договору оренди землі. Представник позивача - адвокат Бойко Д.П. звернувся до суду із заявою, у якій просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Чепула І.В. звернувся до суду із заявою, у якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності їїучасників без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи письмові процесуальні заяви сторін по суті справи, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. 01.04.2013 між [PERSON] та ПП «Новогригорівське» було укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0072зі сплатою орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік кожного року до 30 грудня з урахуванням індексів інфляції. Зазначений договір зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Кравчиною С.М., номер запису про інше речове право: 685838 від 16.04.2013. Станом на час розгляду справи за зазначеним договором існує заборгованість за 2018 - 2020 роки у розмірі, за підрахунком позивача,- 13826,70 грн. (153629,99 грн. (нормативно грошова оцінка землі станом на 2018 рік) х 3 % (розмір орендної плати) = 4608,90 грн. (орендна плата за один рік) х 3 роки). Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечуються. Зокрема, відповідачем не заперечується існування зазначеної заборгованості, як і не заперечується її розмір - 13826,70 грн., що підтверджується наданою відповідачем довідкою про нарахування орендної плати. При цьому, на думку відповідача, сплаті позивачу підлягає орендна плата у зазначеному вище розмірі, однак, після відрахуванням податку з доходів фізичних осіб (18 %) та військового збору (1,5 %), а саме у розмірі 11130,51 грн. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд констатує наявність заборгованості у ПП «Новогригорівське» перед [PERSON] зі сплати орендної плати за землю за 2018-2020 роки за договором оренди землі від 01.04.2013 у розмірі 13826,70 грн. виходячи із розрахунку: 153629,99 грн. (нормативно грошова оцінка землі станом на 2018 рік) х 3 % (розмір орендної плати) = 4608,90 грн. (орендна плата за один рік) х 3 (2018, 2019, 2020 роки), оскільки доказів на підтвердження сплати позивачу зазначених сум орендної плати відповідачем суду не надано. Поряд з цим, щодо сплатиподатків і зборів із грошових коштів при сплаті орендної плати судом відзначається таке. Згідно з пп. 164.2.5 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1 ст. 170 Кодексу. Положеннями пп. 170.1.1 ст. 170 ПК України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної у договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18 %. Крім того, такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором. Ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України (пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Отже, доходи фізичної особи від здавання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються військовим збором за ставкою 1,5 % та податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %. Таким чином, обов`язок по сплаті податку у загальному розмірі 19,5 % покладається на орендаря, у даному випадку ПП «Новогригорівське`і підлягає сплаті з нарахованої орендної плати передбаченої договором у розмірі за 2018-2020 роки, як встановлено судом, - з 13826,70 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі`відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Положеннями ст. 32 Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до положень ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд констатує, що орендна плата є істотною умовою договору оренди землі, та у наслідок систематичного не виконання ПП «Новогригорівське» взятих на себе зобов`язань зі сплати на підставі договору від 01.04.2013 орендної плати за землю за 2018, 2019 та 2020 роки [PERSON] не отримала того, на що вона правомірно розраховувала при укладанні договору, а саме орендної плати, - на підставі чого суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі на підставі положеньп. «д» ч.1ст. 141 ЗК України, ч.1ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Такий висновок суду у повній мірі узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі№ 390/777/16-ц (касаційне провадження № 61-6831св18), від 27.06.2018 у справі № 614/805/16-ц (касаційне провадження№ 61-26911св18), від 14.11.2018 у справі № 484/301/18 (касаційне провадження № 61-39488св18), від 06.03.2019 у справі № 383/197/16-ц (касаційне провадження № 61-8703св18). При цьому, щодо позиції відповідача про відсутності його вини несплати орендної плати, з посиланням на те, [PERSON] покинула місце свого проживання та виїхала до Російської Федерації не повідомивши адресу чи реквізити для сплати орендної плати та сама чи через уповноважених осіб з питання виплати орендної плати до ПП «Новогригорівське» не зверталась, - судом відзначається таке. Договором оренди землі від 01.04.2013 визначено грошову форму орендної плати та не визначено порядок її здійснення. Поряд з цим, положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на підтвердження вчинення дій по виконанню обов`язку зі сплати орендної плати відповідачем надано копії листів від 11.10.2018та 09.12.2019 про нарахування орендної плати за 2018 та 2019 роки відповідно, та встановлення можливості її виплати орендодавцю, що надсилались на адресу [PERSON] та незавірені копії поштових описів вкладень у цінні листи. Надаючи оцінку зазначеним документам судом відзначається, що ненадання відповідачем оригіналів наведених вище документів на підтвердження здійснення поштових відправлень та/або не надання документу установи поштового зв`язку про підтвердження здійснення таких відправлень позбавляють суд можливості перевірити належність та достовірність зазначених документів як доказів. На підставі чого суд констатує, що надані відповідачем документи не є джерелом даних, на підставі яких можна встановити наявність обставин (фактів) на які посилається відповідач. Окрім того слід відзначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. При цьому, зміна стороною договору місця свого проживання не звільняє іншу сторону договору від виконання обов`язку, взятого на себе за укладеним між ними договором. Крім того, відповідно до умов ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних із нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Докази на підтвердженняреалізації відповідачем такого права виконання свого обов`язку суду не надавалися. Окремо слід відзначити, що відповідачем не надано жодних доказів на вчинення ПП «Новогригорівське» дій по виконанню договірних зобов`язань після отримання від представника [PERSON] листа від 01.06.2021 щодо виконання умов договору від 01.04.2013, що свідчить про відсутність намірів у ПП «Новогригорівське» виконувати свої обов`язки за зазначеним договором. Враховуючи наведене, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позивачем позову, суд констатує, що ПП «Новогригорівське» не виконано зобов`язання за договором оренди землі від 01.04.2013 зі сплати [PERSON] орендної плати за 2018, 2019, 2020 роки у розмірі 13826,70 грн., що також визнається судомсистематичною несплатою орендної плати, яка є істотною умовою зазначеного договору, що є підставою для його розірвання, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Ухвалюючи дане судове рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та/чи їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені та/чи зазначені ними у процесуальних заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи, норм матеріального права та процесуального закону, а тому такі доводи не вимагають детальної відповіді або спростування. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, судом відзначається, що ані позивачем, ані її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат по оплаті професійної правничої допомоги. Крім того, позивач та його представник не робили заяв про подання стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до умов ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, враховуючи не надання стороною позивача доказів на підтвердження понесення у зв`язку з розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу, заяву позивача, наведену у позові про стягнення судових витрат у частині витрат на професійну правничу допомогу слід залишити без розгляду. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесення витрат по сплаті судового збору за подачу до суду позову - 1816,00 грн., задоволення позову у повному обсязі, - суд дійшов висновку, що сплачений позивачем у даній справі судовий збір у розмірі 1816,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved