Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності будинковолодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1305 га, кадастровий № 4623685900:01:001:0340, розташовану за адресою [ADDRESS] , а також на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний експертно-імпортний банк України, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] . Мотивувала своїй позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане майно. Повідомила, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не склав. Зазначила, що вона єдина зі спадкоємців прийняла спадщину, оскільки спільно проживала з [PERSON] на день його смерті. Дружина спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON] на спадщину не претендують. Зауважила, що вона не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець не зареєстрував право власності на згадане будинковолодіння, а оригінал правовстановлюючого документу на вказану вище земельну ділянку, зокрема державний акт, втрачений. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 23 лютого 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак 28 лютого 2022 року подала до суду заяву, у якій просила судовий розгляд проводити за її відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили. 25 січня 2022 року представник Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області О. Серняк подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності. 28 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву, у якій позовні вимоги визнали та просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 квітня 2021 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 1991 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стверджується, що внаслідок реєстрації 23 жовтня 2021 року шлюбу з [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 1990 року, [PERSON] , [INFO] , уклав 17 листопада 1990 року шлюб з [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 квітня 1994 року, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок укладення 21 вересня 2017 року шлюбу з [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З довідки Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області № 822 від 16 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] , 1967 року народження, та [PERSON] , 1991 року народження, були зареєстровані і проживали разом з [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 382 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будинковолодіння [ADDRESS] належало [PERSON] . Суд критично ставиться до інформації, яка міститься в рішенні Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1482 від 10 липня 2019 року щодо належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , оскільки вказаний документ стосується присвоєння адреси такого будинку, а з якого змісту неможливо визначити, на підставі чого встановлено належність даного нерухомого майна [PERSON] . Довідка № 2257 від 29 жовтня 2021 року, видана ТзОВ «Технічне бюро «Фаєрмур» є сумнівною і не встановлює обставини, які підлягають доказування у даній справі. Відповідно до ст. 382 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 046939, власником земельної ділянки площею 0,1305 га, розташованої на території Семенівської сільської ради, є [PERSON] . З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4617132472021 від 28 жовтня 2021 року вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки площею 0,1305 га, кадастровий № 4623685900:01:001:0340, площею 0,1305 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , відбулася 22 жовтня 2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, доказів на підтвердження втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку суду позивачем надано не було. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження належності [PERSON] рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «Державний експертно-імпортний банк України», доказів наявності на такому грошових коштів, а також не обґрунтовано підстав і не надано доказів неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину на такі грошові кошти. Окрім цього, суд бере до уваги те, що позивачем не подано доказів на підтвердження того, що вона зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа не може звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно з огляду на відсутність спору про право. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Отже, на час звернення позивача з позовом до суду, відсутні докази його звернення в нотаріальну контору та отримання процесуального документу (в тому числі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва) щодо спадкового майна, наявності заведеної спадкової справи, втрати правовстановлюючого документу на майно, належності згаданого будинковолодіння та банківського рахунку спадкодавцю, а тому позовна заява є передчасною. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed