Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-03 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.04.2012 року [PERSON] (матір`ю відповідача) підписано заяву б/н, відповідно до якої їй відкрито кредитний рахунок та видано кредитну карту з кредитним лімітом, який після збільшення становив 7 000 грн. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами договір. Відповідно до умов цього договору [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. [INFO] позичальник [PERSON] померла. На час смерті її заборгованість перед позивачем становила 8 156,69 грн. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2\~270 грн., які позивач поніс по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявне його письмове клопотання від 18.10.2021 року, в якому зазначає про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.8). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся. 17.02.2022 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. До цієї заяви він долучив копію квитанції про оплату вказаної заборгованості та довідку, видану вказаним банком 07.12.2021 року, про відсутність спірної заборгованості [PERSON] перед позивачем (а.с.85, 86, 88). 04.03.2022 року заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача та закриття провадження у справі подала його представник [PERSON] (а.с.89). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 13.04.2018 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 27). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між нею та Банком договір надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом у заяві. [PERSON] ознайомлена із зазначеними Умовами та правилами, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у цьому документі, де також зазначені підтвердження позичальника про ознайомлення та отримання документів у письмовому виді. Отже, сторонами у відповідності до\~ст. 634 ЦК України\~ укладений договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] [INFO] померла в м. Коломия Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 373 (а.с. 60). Станом на дату її смерті заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» становила 8 156,69 гривень (а.с.11-17). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (так зване «автоматичне прийняття спадщини»). Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої. Відповідно до вищевказаної копії квитанції відповідач 01.12.2021 року повністю погасив вказаний розмір заборгованості (а.с.86). Крім того, як вбачається з довідки АТ КБ Приват банк № ВРМ1МVO68UNCG5A1 від 07.12.2021 року спадкодавець [PERSON] станом на 07.12.2021 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк» (а.с.88). З наведеного випливає, що відповідачем добровільно погашено зазначену заборгованість, але не відшкодовано позивачу судові витрати, понесені на оплату судового збору в розмірі 2 270 грн. Сплата цієї суми стверджується даними платіжного доручення №ZZ421B1M6H від 11.10.2021 року (а.с.6). Згідно з положеннями ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Хоча позивач не подав суду заяву про відмову від позову, однак, відповідач задовольнив позовні вимоги до ухвалення цього рішення, то в задоволенні позову слід відмовити, стягнувши з відповідача на користь позивача вказаний розмір судових витрат. При цьому суд нагадує представнику позивача, що закриття провадження у даній справі було б можливо за заявою представника позивача про відмову від позову, а не за заявою представника відповідача. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved