Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] відповідно до Договору дарування житлового будинку від 14.07.1997 року зареєстрованого в реєстрі за №ДС-77 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20121228 від 04.09.2008 року. Посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] [INFO], являється її колишнім чоловіком, але фактично в даному господарстві не проживає упродовж п`яти років, що підтверджується довідкою сільської ради. Зазначає, що реєстрація відповідача у вказаному господарстві перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд, так як відповідач в господарстві не проживає більше року, він втратив будь які зв`язки з господарством, а тому вважає, що вправі ставити питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності.Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Заяв чи клопотань провідкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Договору дарування житлового будинку від 14.07.1997 року зареєстрованого в реєстрі за №ДС-77 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20121228 від 04.09.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9-11). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 10.04.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 06.10.2008 року (а.с.7). 03.06.2021 року позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 03.06.2021 року (а.с. 6). Відповідно до довідки №5-48 від 31.01.2022 року, виданої Мамаївською сільською радою, [PERSON] , [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS] , зі слів [PERSON] , [INFO], упродовж п`яти років за місцем реєстрації не проживає (а.с.12). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивачки, протягом п`яти років в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач, згідно ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved