Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-27 00:00:00

18.08.2020 р. АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20567,43 грн. та 2102,00 грн. судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 04.11.2011 року Банк відкрив на ім`я [PERSON] кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався. Для користування кредитним рахунком відповідач отримала кредитну картку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно з п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та умов даного договору та у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.2.12 «Умов та правил надання банківських послуг» - починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнтом з погашення заборгованості по кредиту, він зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 30.06.2020 року становить 20567,43 грн. і складається з наступних сум: 0,00грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 3308,52грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1188,96грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит (згідно зі ст..625 ЦК України), 16069,95 грн. - нарахована пеня, 0,00грн. - нарахована комісія. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2102,00 грн. судового збору. Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2020 р., ухваленим у зазначеній справі, позовні вимоги позивача задоволено повністю. 13.10.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що при винесенні вказаного заочного рішення вона не була присутня в судовому засіданні з поважних причин і також на наявність доказів, які мають істотне значення для справи. Так, відповідачка зазначає що на момент укладення договору їй було 16 років, тобто не мала повної цивільної дієздатності, а згоди батьків суду не надано. Крім того у підписаній відповідачкою анкети-заяви відсутні умови договору. Ухвалою суду від 18.10.2021 заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою суду від 26.10.2021 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 09.11.2021 скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи на 12.01.2022. 12.01.2022 справу знято з розгляду на 28.02.2022. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволені позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 04.11.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, а саме [PERSON] була підписана заява № б/н (а.с.22). [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а.с. 92. АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до статуту в новій редакції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року №519, змінили назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»). Відповідач взяла на себе зобов`язання, передбачені п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору щодо повернення тіла кредиту, відсотків, неустойки та має заборгованість перед Банком по вказаному кредитному договору в сумі 20567,43 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.7-19). Довідкою підтверджується, що на ім`я [PERSON] згідно кредитного договору б/н було видано кредитні картки : № [NUMBER] з терміном дії 06/16, № [NUMBER] з терміном дії 06/17, № [NUMBER] з терміном дії 12/18, № [NUMBER] з терміном дії 12/18, № [NUMBER] з терміном дії 04/21, № [NUMBER] з терміном дії 04/21 а.с. 21. Також позивачем надано виписку з банківського рахунку за зазначеними картками, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача (поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування, зняття готівки у банкоматі, придбання товарів у магазинах тощо) за період з 09.06.2013 року по 01.03.2020 року, а.с. 16-20. Згідно довідки встановлено, що [PERSON] було змінено кредитні ліміти з 09.06.2013 до 1200 грн., з 15.06.2013 до 1700 грн., з 05.07.2016 до 2500 грн., з 31.01.2017 до 2900 грн., з 12.08.2018 до 0 грн., а.с. 20. Оцінка суду. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, ч.3 ст.12 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Так, у даному випадку на підставі анкети між сторонами виникли правовідносини позики (кредиту). Враховуючи те, що відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не повернуті, тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК боргу за тілом кредиту - 3308,52грн. підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] 1188,96 грн. - боргу за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 16069,95 грн. пені, - слід відмовити з таких підстав. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг , згідно до ч.1 статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів, прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Суд зауважує, що підписана сторонами анкета не містить положень про відсоткову ставку по кредиту, відповідальність сторін, вид кредитної картки. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ "ПРИВАТБАНК" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку Приват Банку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.11.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Довідка про видані кредитні картки відповідачу також не підтверджує розмір відсотків і неустойки, тому також не може бути взята судом до уваги. Враховуючи викладене, позовні вимоги банку про стягнення боргу за відсотками, пенею, штрафами є недоведеними належними і допустимими доказами та до задоволення не підлягають. Що стосується посилання відповідачки, що на момент укладення договору їй було 16 років, тобто не мала повної цивільної дієздатності, а згоди батьків суду не надано, то вони до уваги не беруться, оскільки відповідно до ч.1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Нормами ч.1 ст. 32 ЦК України визначено неповну цивільну дієздатність осіб від 14 до 18 років, обсяг якої дає право цим особам розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами (п. 1); самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку) (п. 4). згідно до ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та усвідомлювати наслідки вчинення такого правочину (ч.1 ст. 30 ЦК України), а у разі її відсутності на час укладання договору, такий договір за вимогами статті 215 ЦК України може бути визнано недійсним. У даному випадку доказів про визнання кредитного договору недійсним відповідачем не надано. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, а саме 2102 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 549, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial