Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Димитрівського міського суду Донецької області від 23.12.2016 року її засуджено до позбавлення волі і зараз вона відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)». На даний час їхній шлюб розпався, оскільки протягом останніх чотирьох років вони не спілкуються між собою, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть і збереження шлюбу суперечить інтересам заявниці. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.05.2021 року справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України. Від представника заявниці адвоката Пугача В.А. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявниці, просить шлюб розірвати. Заінтересована особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений, про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, не направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 лютого 2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 28. Від цього шлюбу в подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася, сторони спільне господарство не ведуть, на протязі тривалого часу подружні стосунки не підтримують, та зберегти шлюб не бажають. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що сторони на протязі тривалого часу спільне господарство не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, та відновлювати їх не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить правам та інтересам заявниці, і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Outcome: approved