Jurisdiction: civil
Date: 2022-03-02 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем шахта «Красноармійська Західна №1», яка у теперішній час перейменована у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», позивач перебував у трудових відносинах з 03.04.1997 року до 24.09.2019 року. Прийнятий на роботу гірничомонтажником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ №760к від 10.04.1997 року). Наказом №694к від 23.02.1999 року підвищено розряд до 5-го. Наказом №4216к від 11.08.2007 року переведено гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті. Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою. 19.08.2021року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено першим заступником начальника Східного межрегіонального управління Державної служби України з питань праці Буряк І., яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт II ст., в фазі загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І ст. (початкові явища) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] 21.09.2021року позивач був первинно оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено первинно за сукупністю 45% втрати професійної працездатності, з 20.09.2021 року безстроково - 40% - хронічний бронхіт; 5% - хронічна приглухуватість. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 20.09.2021 року безстроково. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічним бронхітом. Рекомендовано «Д» терапевта, ЛОР. Постановою ВД ФСС в м. Покровську позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода. Позивач тривалий час постійно працював в підземних умовах, в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фібро генної дії. У пункті 18 акту від 19.08.2021 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 5 до 10% - фактична величина 6,6-23,5 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 82-91,7% зміни. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівнім шуму 80-85 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Таким чином, робота позивача на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм. Знаходиться під наглядом лікарів декілька років. Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, що підтверджується витягом з амбулаторної карти, медичними документами. З 25.06.2021 року по 14.07.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва національної академії медичних наук України», з діагнозом: хронічний бронхіт II ст., в фазі загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І ст. (початкові явища) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше Державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України». Внаслідок професійних хвороб позивач майже постійно відчуває задишку при мінімальному фізичному навантаженні, кашель з в`язким слизово-гнійним харкотинням. В нього відбуваються приступи задухи, болі в грудній клітці, болі в серці колюче-давлячого характеру, що віддають в ліву руку та проходять після прийому нітрогліцерину. Прогресуюче пониження слуху, шум та дзвін в вухах, головні болі, голово кружіння. Відчуває болі в попереку, іррадуючі в ноги, слабкість та оніміння в ногах, швидко втомлюється, відчуває, пітливість, загальну слабкість, погіршився сон. Постійний кашель, слабкість, суттєво погіршили загальний стан здоров`я. Через професійні захворювання, досить часто отримує лікування в умовах стаціонару, вимушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на його самопочуття. Хвороби впливають на загальний стан позивача. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини впливають на якість життя та спричиняють моральні страждання. Багато років позивач виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого тепер здоров`я суттєво підірвано. Праця в шахті була важка, але він вимушений був працювати, оскільки оплата роботи підземного робітника задовольняла потреби та основні потреби сім`ї та давала право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку. В результаті профзахворювань змінився не тільки стан здоров`я, а і загальний фізичний стан, що позначається не тільки на позивачі, але й на його родині та на стосунки у ній. На думку позивача, викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, він отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя. Позивач просить суд стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь у відшкодування моральної шкоди, отриманої у зв`язку з травмою на виробництві 70000 грн. Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що заявлені позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Профзахворювання загрожують працівникам найрізноманітніших сфер, і не тільки в Україні, а й у всьому світі. Багато професій пов`язані з небезпекою і шкодою для здоров`я. Навіть прості офісні працівники, і ті ризикують здоров`ям, просиджуючи нерухомо по кілька годин у своїх кабінетах. Сучасний виробничий процес будь-якої технологічної складності в самих різних видах діяльності пов`язаний з ризиками для життя і здоров`я працівників, праця у певних умовах призводить не тільки до травм, але й до захворювань. Працівники різних професій у різному ступені ризикують отримати те чи інше захворювання через умови праці на своєму робочому місці. Все залежить від виду трудової діяльності, особливостей того чи іншого виробництва, а також від рівня підготовленості і захищеності робочих місць, відповідно до вимог охорони праці. Нерідко виникненню професійного захворювання сприяє саме індивідуальна чутливість організму, тобто чутливість людини до дії тих чи інших факторів зовнішнього середовища. Навіть при\~умові забезпечення\~процесу виробництва\~найсучаснішими технологічними процесами не можливо 100 відсоткове уникнути професійних захворювань чи травм. Саме тому працівникам, зайнятим на таких роботах, роботах із важкими та шкідливими умовами праці, діючим трудовим законодавством надається ряд пільг, в тому числі у вигляді додаткових відпусток, підвищених розмірів тарифних ставок, зменшенню віку для переходу на пенсію за віком, пільгових умовах обчислення різного роду пенсій. Гарантії прав робітника на охорону праці починаються вже з моменту обговорення та укладання трудової угоди, оскільки згідно ст. 5 Закону Про охорону праці умови трудового договору не можуть містити положень, що суперечать законам та іншим нормативно- правовим актам з охорони праці. Під час укладання трудового договору роботодавець проінформував працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Позивач \~ \~ \~ \~був \~ \~ \~ \~ознайомлений \~ \~ \~ \~з \~ \~ \~ \~умовами \~ \~ \~ \~праці, \~ \~ \~ \~які \~ \~ \~ \~відносяться до шкідливих, та свідомо працював в таких умовах. Відповідач, як підприємство, де технологічний процес є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, забезпечувало проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 для підтвердження прав своїх працівників на отримання соціальних гарантій. Оскільки у зв`язку з технологічними особливостями гірничого виробництва забезпечити повною мірою ідеальні умови праці неможливо, роботодавець з метою забезпечення соціальних гарантій працюючим, зайнятим в шкідливих і важких умовах праці повною мірою здійснював надання пільг та компенсацій, передбачених ст.ст. 51. 76, 100,166 КЗпП та ст. 7 Закону України «Про охорону праці». Позивачем у позовній заяві вказані вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим професійним захворюванням. Вимоги Позивача є безпідставними. Позивач добровільно\~приступив до\~виконання трудових\~обов`язків,\~від дорученої\~роботи позивач не\~відмовлявся,\~про те\~що його\~не влаштовує\~робота,\~або місце\~позивач адміністрацію підприємства не повідомляв. \~ \~ \~ \~Представник відповідача просить звернути\~увагу суду\~на те.\~що спричинення\~моральної шкоди\~у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому, позивач має доводити не лише сам факт спричинення моральної, а її розмір. Позивачем не подано доказів що підтверджують наявність причинного зв`язку між отриманим позивачем моральною шкодою і протиправними діями відповідача, а також наявність провини підприємства в його заподіянні. Не доведено у позові та доданих до позову додатків, і факт противних дій відповідача. В позовній заяві, позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди. Зазначаючи в\~позовній заяві\~про те,\~що внаслідок\~профзахворювання позивач\~відчує глибину душевних страждань,\~погіршення здібностей,\~позбавлення можливості\~їх реалізації.\~Позивач жодним\~належним доказом\~цей факт\~не доводить\~та не\~підтверджує.\~Не підтверджує\~він й\~факту завдання йому моральних страждань, їх глибини та ін. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 70 000,0 гривень на відшкодування моральної шкоди. Втім, в позовній заяві відсутні обґрунтування відшкодування моральної шкоди саме в цій сумі. Позивачем не зазначено та не доведено належними доказами в розумінні ЦПК України, чому саме моральна шкода оцінена ним у зазначеній сумі. У зв`язку з цим, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи, є такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача також просить суд звернути увагу, що у разі вирішення справи на користь позивача, що відповідно до п.п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: - сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Відповідно п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема податковий агент. Згідно п. 14.1.180 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Також, п.п. 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення, Податкового кодексу України тимчасово встановлюється військовий збір. Тож суд при винесенні рішення має зазначити в судовому рішенні про утримання податку у розмірі 18%, а також 1,5% військового збору від суми, що належить до виплати. Таким чином, в процесі добровільного виконання судового рішення, ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» виступає у ролі податкового агенту, тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просить суд, зазначати у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з вирахуванням податків, зборів, та обов`язкових платежів, одержувачем яких є Державний бюджет України. Тобто, якщо, у разі вирішення справи на користь позивача, в процесі добровільного виконання судового рішення, ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» буде виступати у ролі податкового агенту. Тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просимо суд, зазначати у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Представник відповідача просить суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивач до судового не з`явився. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 03.04.1997 року по 24.09.2019 року. Працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (а.с.7-13). Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (наказ №821кз від 27.09.2019). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 19 серпня 2021 року, затвердженого першим заступником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці І. Буряк 19 серпня 2021 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкість праці та пилу фіброгенної дії. У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 5 до 10% - фактична величина 6,6-23,5 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 82-91,7% зміни. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівнім шуму 80-85 дБА, при нормативному значенні 80 дБА (а.с.15-18). Стаж роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів склав 25 років 05 місяців 8 днів, за професією 12 років 00 місяців 14 днів, загальний стаж 25 років 05 місяців 08 днів. Відповідно до\~довідки про\~результати визначення\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~у відсотках,\~потреби у\~наданні медичної\~та соціальної\~допомоги №\~106033\~ [PERSON] \~ встановлено\~45%\~втрати працездатності\~безстроково,\~визначено потребу\~у медикаментозному\~лікуванні,\~санаторно-курортному\~лікуванні (а.с.14). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 07 липня 2021 року № 23/715 [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт II ст., в фазі загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І ст. (початкові явища) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні. (а.с.25). Позивач неодноразово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с.19-23). У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті та за час роботи отримав професійне захворювання. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку отримання травми позивачем та його професійні захворювання пов`язані з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві та професійними захворюваннями, які є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. \~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами тощо. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному, санаторному лікуванні позивача, протезуванні, а також те, що відновлення здоров`я в даному випадку неможливе. Суд не бере до уваги наявність кредитних зобов`язань позивача, оскільки це не впливає на ступінь вини відповідача, але суд враховує наявність вини позивача у нещасному випадку, який з ним стався. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень. Відповідно до\~статті 67 Конституції України\~кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано\~розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Згідно з підпунктом «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20. За таких обставин моральна шкода у розмірі 45000 грн підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.\~Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 708,87 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial